ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/2961/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Апеляційного суду Харківської області 10.10.2013 року до 1 року позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2014 за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 14.12.2018 звільнений після відбуття покарання,
визнано винним та засуджено:
за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 04.07.2019 року приблизно о 00:10 год., проходячи біля будинку №6 по вул. 23 Серпня в м. Харкові, побачив автомобіль марки «ВАЗ 21011», д.н. « НОМЕР_1 ». Після чого, у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та подальше обертання його на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, впевнившись в тому, що сторонніх осіб поблизу не має і ніхто не зможе завадити його злочинним діям, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, відчинив водійські двері автомобіля та за допомогою важеля відкрив капот, звідки викрав автомобільний акумулятор торгівельної марки «WESTA», «60СТ-60А», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 29.07.2019 за №16459, складає 1 154 гривень 40 копійок. Після чого, ОСОБА_7 , покинув місце вчинення злочину, тим самим обернув вказане майно на свою користь та розпорядився ним на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями майнову шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 1 154,40 грн.
Окрім цього, 04 липня 2019 року приблизно о 02:00 год. ОСОБА_7 перебував біля вхідних дверей квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де в нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі цілі, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність та спричинить матеріальну шкоду потерпілому, впевнившись та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 проник до приміщення тамбуру квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , в якому також знаходилась ванна кімната вищевказаних квартир. Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_7 , зайшовши до ванної кімнати та побачивши у куті цієї кімнати рулон лінолеуму, розміри якого у розгорнутому вигляді складали 2x5 м, коричневого кольору, з малюнком під ламіновану дошку, взяв його обома руками та виніс з приміщення ванної кімнати. Вартість вищевказаного лінолеуму відповідно до висновку експерта № 17458 за результатами товарознавчої експертизи від 15.08.2019, проведеної експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса, на 05.07.2019, склала 1105,00 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх суспільно - небезпечний характер, ОСОБА_7 виніс вищезазначений рулон лінолеуму з тамбуру квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 до коридору загального користування та попрямував у напрямку 8-го поверху цього будинку, таким чином покинув місце злочину, розпорядившись у подальшому викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 1105,00 грн.
Окрім цього, 15 серпня 2019 року, приблизно о 13:00 год., ОСОБА_7 , проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та з корисливою метою, незаконно проник через відчинене вікно житлового будинку АДРЕСА_6 звідки таємно взяв майно належне ОСОБА_10 а саме: монітор марки «Samsung» вартістю 950 грн., сабвуфер торгової марки «Sven» вартістю 500 грн., а всього згідно висновку товарознавчої експертизи № 2892/19 від 26.08.2019 - на загальну суму 1450 гривень 00 копійок. Однак в цей час додому повернувся ОСОБА_11 та помітив ОСОБА_7 , який тримав в руках поліетиленовий пакет з майном належним ОСОБА_10 . У свою чергу, ОСОБА_11 викрикнув ОСОБА_7 зупинитись, на що ОСОБА_7 , розуміючи що його дії стали поміченими сторонніми особами, з метою доведення свого злочинного наміру, почав тікати разом із зазначеним майном та покинув місце злочину разом із викраденим майном, в подальшому обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1450,00 грн.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, постановити новий з урахуванням об`єктивності, справедливості і законності. Зазначає, що норма ч. 3 ст. 349 КК України суперечить Конституції України, нормам КПК України. Суд може посилатися тільки на ті докази, які досліджував. Таким чином в мотивувальній частині вироку зазначені неперевірені, недосліджені обставини. Переписаний обвинувальний акт. Посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України, винесення вироку на підставі ч.3 ст.349 КПК України заборонено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проте її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Згідно вимог, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого та інших учасників судового провадження, всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а їх позиції добровільні, роз`яснив ОСОБА_7 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого останній не заперечував.

Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, не встановлено.

З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

З огляду на наведене, твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що суд послався на докази, які не досліджував в судовому засіданні, у зв`язку з чим порушені вимоги ч.3 ст.349 КПК України безпідставні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засуджений, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: