У Х В А Л А
Іменем України

04 листопада 2020 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001797 від 27.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001797 від 27.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.10.2020 року близько 13 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , працівниками поліції був зупинений автомобіль «Ауді» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, що має ознаки підробки, та наявні номерні знаки автомобіля, відповідно бази НАІС закріплені за іншим автомобілем. Автомобіль «Ауді» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключ від нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вилучені.

27.10.2020 року відповідні відомості були внесені до ЄРДР за реєстраційним №0001797, автомобіль «Ауді» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідним для слідства є провести та дослідити всі наявні, та встановлені дії, пов`язані з походженням майна.

Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаних предметів іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, проведення необхідних експертиз, притягнення винних осіб до відповідальності, - необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.

З метою збереження речового доказу, спрокурор в клопотанні просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві слідчий просить розглядати клопотання в його відсутність. Суд на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України проводить розгляд клопотання у відсутність прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в клопотанні довів підстави арешту майна, оскільки незастосування заборони на його використання, а також заборони розпоряджатись може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, прокурор в клопотанні довів необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001797 від 27.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Ауді» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключ від даного автомобіля з метою збереження речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1