Єдиний унікальний № 510/1910/20
Провадження № 1-кс/510/264/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.20 року

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рені клопотання слідчого Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені, Одеської області, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий судимості, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000280 від 03.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні вказано, що 03.10.2020 на підставі постанови про проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено 15 патронів калібру 9 мм та 20 патронів калібру 7, 62 мм, які він зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу та які, відповідно до довідки ст. інспектора-криміналіста, є бойовими припасами (патрони) .

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 03.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

03.10.2020 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України. За наявності достатніх доказів 04.10.2020ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінуємому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапорт слідчого від 03.10.2020;

- протоколом обшуку від 03.10.2020;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 03.10.2020;

- повідомленням про підозру від 04.10.2020;

- довідкою старшого інспектора криміналіста від 03.10.2020;

- протоколом допиту підозрюваного від 03.10.2020;

- та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для внесення клопотання, стала тяжкість скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_6 , загроза покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового слідства та суду, а також вчиняти інші правопорушення, тобто наявні ризики передбаченіст.177 КПК України.

Слідчий Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 підтримала клопотання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що клопотання не містить ніяких доказів про наявність ризиків, якими слідчий обґрунтовує обрання запобіжного заходу. Крім того немає доказів обґрунтованості підозри, він не був присутнім при проведені обшуку. Добровільно надав слідству необхідні зразки. Клопотання не містить данні про особу. ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи, у нього на утримані дві неповнолітні дитини.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

Слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ході розгляду клопотання були дослідженні матеріали, які додані до клопотання, а саме:

-витяг з ЄРДР № 0000280 від 03.10.2020 р.;

-рапорт від 03.10.2020 р.;

-постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 03.10.2020 р.;

-протокол обшуку від 03.10.2020 р.;

-протокол затримання від 03.10.2020 р.;

-довідка старшого інспектора криміналіста СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 ;

-повідомлення про підозру від 04.10.2020 р.;

-протокол допиту підозрюваного від 03.10.2020 р.;

-вимога ДІАП України на ОСОБА_6 ;

-свідоцтво про народження ОСОБА_10 від 13.06.2019 р.;

-свідоцтво про народження ОСОБА_11 від 17.05.2009 р.;

-пенсійне посвідчення інваліда 3 групи ОСОБА_6 .

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, а обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд у даному випадку не визначає розмір застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

В ході розгляду клопотання не підтвердився ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, який заявлений в клопотанні в якості обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він заснований на припущеннях слідчого.

Однак, враховуючи характеризуючи данні, те що ОСОБА_6 раніше був засуджений, слідчий суддя приходить до внутрішнього переконання, що надалі він може продовжити злочинну діяльність, таким чином враховуючи, характеризуючі матеріали відносно підозрюваного, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, те, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, інші матеріали провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, що полягає у забороні залишати житло, де він проживає в період часу з 23:00 години до 06:00 години, із встановленням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Згідно ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не відповідає суспільному інтересу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 181, 186-187, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло, в якому він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 23:00 години до 06:00 години, із встановленням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 03.12.2020 р., включно.

На підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

1) Не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 23:00 години до 06:00 години, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

2) Прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження.

3) Повідомляти слідчого, прокурора, суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1