Справа № 304/643/20 Провадження № 1-кп/304/215/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000040 від 30 січня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, провідного інженера енергоінспекції ПрАТ «Закарпаттяобленерго», неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2020 року о 17.30 год обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW», р/н НОМЕР_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вулиці Ужанській міста Перечин у напрямку села Зарічево Перечинського району Закарпатської області, поблизу залізничного переїзду, у порушення пунктів 2.3. (б), 12,1. Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, обираючи швидкість руху не стежив та не врахував дорожню обстановку і відповідно не зреагував на зміну такої, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де на узбіччі допустив зіткнення з деревом, внаслідок чого пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого перелому середньої третини правої ключиці», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 153 від 22 квітня 2020 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що 29 січня 2020 року близько 18.00 год після роботи разом з колегою потерпілим ОСОБА_6 їхав ще до села Туриця Перечинського району. По дорозі у Перечині він вживав алкогольні напої та був трохи напідпитку, а тому коли за залізничним переїздом, що веде до Перечинського лісохімкобінату, автомобіль занесло, то він не впорався з керуванням і їх кинуло у дерево на узбіччі; після цього опинився вже у лікарні. Жалкує про вчинене та просить суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, така повністю стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні показав, що вони сіли до автомобіля обвинуваченого в центрі міста Перечин та поїхали у напрямку села Туриця Перечинського району. По дорозі, біля хімзаводу, автомобіль занесло і їх кинуло у дерево, що росло на узбіччі, хоча швидкість була невелика. В результаті даної пригоди його було госпіталізовано, оскільки у нього була зламана ключиця та були різані рани. Претензій до обвинуваченого не має.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими і перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:

- висновком експерта № 10/192 від 06 травня 2020 року згідно якого на момент огляду робоча гальмівна система, ходова частина, система рульового керування, а також система освітлення та світлової сигналізації досліджуваного автомобіля марки «BMW», р/н НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані та могли виконувати функції, що передбачені конструкцією; яких-небудь несправностей систем, які б могли виникнути безпосередньо перед ДТП, виявлено не було;

- висновком експерта № 10/221 від 25 травня 2020 року з якого вбачається, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 2.3 (б) та 12.1. ПДР України та з технічної точки зору у даній дорожньо-транспортній обстановці у його діях вбачається невідповідність вказаним вимогам ПДР України, недотримання яких у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком судово-токсикологічної експертизи № 460 від 05 березня 2020 року, в результаті якої у крові ОСОБА_5 , 1992 року народження, виявлено етиловий спирт у концентрації 1,59 ‰, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

- висновком судово-медичної експертизи № 153 від 22 квітня 2020 року, згідно якого на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_7 виявлено наслідок тілесного ушкодження у вигляді рубця у ділянці лівої надбрівної дуги; згідно даних медичної документації встановлено діагноз: «поєднана травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лівої надбрівної ділянки, закритий перелом середньої третини правої ключиці», які виникли в результаті дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або при ударянні об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля під час ДТП, та які потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6, але менше 21 дня і по цій ознаці кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості,та вкладаються у час пригоди, що мала місце 29 січня 2020 року.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з батьками, на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та його молодий вік.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, беручи до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації зважаючи на те, що ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачується вперше, беручи до уваги його соціально-психологічну характеристику та тільки позитивні відгуки із зібраних матеріалів, вважає, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення і запобігання вчиненню обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень, а також враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та є молодим за віком, та з урахуванням позиції потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій, а також прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання з урахуванням положень ч. 2 ст. 4 КК України у виді штрафу в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення ним цього діяння.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про його обрання суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки «BMW», р/н НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового тримання Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000040 від 30 січня 2020 року повернути ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз № 10/221 від 25 травня 2020 року та № 10/192 від 06 травня 2020 року у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) грн 25 коп кожна, на загальну суму 1 634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2020 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1