ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/4213/17
Номер провадження № 11-кп/819/1007/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187,
ч.1 ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі онлайн трансляції, в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000315 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 24 вересня 2020 року, включно,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України.

Ухвалою вищевказаного суду від 27 липня 2020 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на 60 днів до 24 вересня 2020 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 року скасувати, змінити запобіжний захід на більш м`який та такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що згідно оскаржуваної ухвали підставами, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є те, що у кримінальному провадженні судове слідство не закінчено, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні, в тому числі особливо тяжких злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення, не має роботи та сім`ї.

Твердження про те, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду повинні бути підкріплені фактичними доказами.

Вказує, що до клопотання прокурором не долучено жодного доказу на підтвердження існування зазначених ризиків, а тому зміст ухвали суду базується виключно на припущеннях сторони обвинувачення. Кожні два місяці протягом трьох років суд першої інстанції продовжує строк тримання під вартою, постановляючи ухвали однакового змісту, що свідчить про формальний підхід суду до розгляду клопотання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 року скасувати, обраний відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про немотивованість клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Кримінальне провадження відносно нього сфальсифіковано, жоден з доказів не вказує про його причетність до інкримінованого злочину, докази є недопустимими.

Протягом трьох років він незаконно перебуває під вартою, процесуальні строки судового слідства вже сплинули.

Всупереч вимог законодавства суд безпідставно продовжує строк його тримання під вартою.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, обвинуваченого, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

27 липня 2020 року судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, зокрема і особливо тяжких, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Інкриміновані обвинуваченому особливо тяжкі злочини характеризуються особливою зухвалістю та підвищеною суспільною небезпекою, вчинені із застосуванням насильства до потерпілої.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_7 переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном з метою обернення його на свою користь, вчинив напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої (розбій).

Під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_7 переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя потерпілої, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у виді смерті потерпілої, використовуючи колюче-ріжучий предмет, схожий на ніж, наніс останній шість ударів в область грудної клітини, один удар в область передпліччя та один удар в область лівої кисті.

З урахуванням вищевикладених фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілої особи.

З огляду на характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також на дані про особу обвинуваченого, які були детально вивчені та проаналізовані судом першої інстанції при прийнятті рішення про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, а саме, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте являється таким, що в силу ст.89 КК України раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, законного джерела прибутку не має, міцних соціальних зв`язків не має.

При цьому доказів того, що на даний час відбулись суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, ніж ті, що були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та при їх продовженні, які б доводили те, що заявлені раніше ризики на даний час зменшилися, обвинуваченим та його захисником надано не було.

На думку колегії суддів, вищезазначені обставини дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянтів, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Посилання апелянтів щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, викладені в апеляційних скаргах, були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано не прийняті до уваги із зазначенням мотивованих причин, викладених в судовому рішенні.

Твердження апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про необґрунтованість та ідентичність ухвал суду першої інстанції, а також про сплив процесуальних строків судового слідства суперечать дійсності та зводяться до іншої, суб`єктивної, оцінки апелянтами обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що докази його вини в інкримінованих злочинах відсутні, позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого. Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 триває, питання про доведеність чи не доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Посилання апелянтів про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та зводяться до іншої оцінки захисниками обставин, встановлених судом.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 липня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, терміном до 24 вересня 2020 року, включно, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3