ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4398/20 Номер провадження 11-сс/814/586/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції матеріали клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, капітана поліції, оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області, на даний час звільненого 10 червня 2020 року з органів поліції, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України
за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001441 від 01 червня 2019 року за ознаками злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України.
Застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Полтавському слідчому ізоляторі. Встановлено строк дії ухвали 60 днів, а саме з 16 червня 2020 року 14 год. 30 хв. до 14 серпня 2020 року 14 год. 30 хв.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що додані до клопотання докази підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказується у клопотанні, що у своїй сукупності з даними про особу підозрюваного та тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, свідчить про те, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатньо ефективним для запобігання вказаним вище ризикам.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, захисником адвокатом ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої застосувати до нього інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм кримінально процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, адже не доведено, що до підозрюваного не буде достатнім застосувати більш м`якого запобіжного заходу, ризики передбачені ст. 177 КПК України слідчим жодним чином не доведено та безпосередньо сама підозра не є належним чином обґрунтованою.
Відзначив, що ОСОБА_6 не перешкоджає встановленню істини у справі, не переховувався та не переховується від органів досудового розслідування та суду. Звільнений із органів поліції, раніше не судимий, має позитивні характеристики із служби та місця проживання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію сторін, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001441 від 01 серпня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що 25 серпня 2018 приблизно о 17 год. 10 хв. неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рухалися по вул. Спаській у м. Кривому Розі, де їх зупинили працівники поліції Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, один з яких ОСОБА_6 , який почав висловлювати погрози в бік ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо ніби то незаконного зберігання та придбання наркотичних засобів, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали тікати від працівників поліції у бік спеціалізованої школи № 74 розташованої за адресою м. Кривий Ріг, м/р Ювілейний, 1. ОСОБА_6 почав наздоганяти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та коли останні пролізли через паркан школи ОСОБА_6 з невстановленої слідством вогнепальної зброї здійснив два постріли у ОСОБА_10 внаслідок чого відповідно до висновку судово - медичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Криворізький міжрайонний відділ ОСОБА_12 №427 від 19 березня 2020 року, ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового проникаючого поранення правої половини грудної клітини, що викликало гемоторакс праворуч, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та вказане ушкодження виникло від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею в результаті пострілу з невизначеної вогнепальної зброї, що підтверджуються наявністю стороннього тіла (кулі) в правій плевральній порожнині.

12 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних злочинів, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності, доказами, а саме: протоколом допиту законного представника потерпілого ОСОБА_13 від 06 вересня 2019 року; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 14 вересня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21лютого 2020 року; протоколом додаткового допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 29 лютого 2020 року; висновком судово-медичної експертизи № 427 від 19 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13 березня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 13 березня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_11 від 13 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 13 березня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 13 травня 2020 року, а також іншими доказами, здобутими під час здійснення досудового розслідування, які були оголошені в судовому засіданні прокурором.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо можливості ОСОБА_6 вчинити вищевказані злочини, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Так, під час розгляду клопотання слідча суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, дійшла вірного висновку про наявність обґрунтованої підозри на час розгляду клопотання щодо можливого вчинення ним інкримінуємих злочинів.

Таким чином, посилання захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами судового провадження, в тому числі обставинами вчинення підозрюваним дій за пред`явленою підозрою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи доведеність ризиків та обставин передбачених ст. 177, 178 КК України колегія суддів вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано ризики передбачені ст. 177 КПК України та обставини передбачені ст. 178 КПК України. Оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за якими передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, усвідомлюючи імовірність наслідків у виді засудження до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може використати наявні знання для переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання. Існують підстави вважати, що на неповнолітнього потерпілого може здійснювати тиск як безпосередньо з боку підозрюваного ОСОБА_6 , так і за його проханням іншими особами, в тому числі працівниками поліції. Крім того, деякі свідки у кримінальному провадженні є працівниками Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, і спілкуючись з ними, ОСОБА_6 може намагатись впливати на них з метою зміни наданих свідчень або надання неправдивих свідчень на його користь. Оскільки ОСОБА_6 значний час працює у правоохоронних органах, має зв`язки з іншими працівниками правоохоронних органів, внаслідок чого не виключені ризики вчинення дій, спрямованих на перешкоджання явки осіб (зокрема свідків) до органу досудового розслідування та суду як шляхом безпосереднього впливу на зазначених осіб (залякування, тиск, затримання), так і шляхом ігнорування співробітниками поліції належного виконання забезпечення розшуку та приводу свідків (за наявності підстав).

Отже, з огляду на зазначені ризики, та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України слідчий суддя прийшов до вірного висновку, обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише він зможе, на даному етапі, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявності будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують вказаного висновку слідчого судді.
Доводи апелянта, що судом не в повній мірі було враховано в сукупності всі обставини є недостатніми для застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, рішення суду першої інстанції є належним чином вмотивованим, та дані обставини повністю узгоджуються з матеріалами справи, та поясненнями сторін.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2020 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4