Справа № 183/4519/20
№ 1-кп/183/1433/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000186 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Іванівка, Барвінківського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

01 листопада 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 298 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , зарахованого до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду - старшого водія 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 .

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Однак, 28 жовтня 2019 року старший солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення у військову частину НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 04 грудня 2019 року, коли старший солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.

Таким чином, з 28 жовтня 2019 року старший солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 04 грудня 2019 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що в 20-х числах травня 2017 року він підписав контракт з ЗСУ та був зарахований до списків особового складу в/ч польова пошта НОМЕР_2 та одразу був направлений в зону проведення АТО. В жовтні 2018 року він був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , звідки 28.10.2019 року дійсно, із-за сімейних обставин, в результаті отриманої дружиною травми та необхідністю допомоги їй з трьома дітьми, він самовільно залишив військову частину, а 04.12.2019 року достовірно знаючи, що його підрозділ направляється до зони ООС, він самостійно повернувся до військової частини, бажаючи продовжувати військову службу. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, за місцем проходження служби характеризується негативно (а.п.21), однак має ряд відзнак, у тому числі: відзнаку "За службу державі" та почесну відзнаку "За вільну Луганщину".

Обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліку лікарів не перебуває (а.п.24,25), має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брав безпосередню участь в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей (а.п.27,28), є учасником бойових дій (а.п.45)

Щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, вважає можливим призначити йому запропоноване стороною обвинувачення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу на користь держави, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1