Справа №485/1440/20
Провадження №1-в/485/124/20
УХВАЛА
іменем України

19 листопада 2020 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду №1 м.Снігурівка у режимі відеоконференції з ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про звільнення від відбування покарання за хворобою,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи виконання покарання ОСОБА_5 ,
представника медичної комісії ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

28 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому він просить звільнити його від відбування покарання, посилаючись на наявність у нього захворювань.

У судовому засіданні засуджений просив звільнити його від відбування покарання за станом здоров`я. Пояснив суду, що у нього ВІЛ-інфекція( СНІД), також туберкульоз. Тяжка задишка, важко ходити.

Представник Снігурівської виправної колонії (№5) характеризував засудженого позитивно, оскільки на шлях виправлення він стає, за період виконання покарання мав три заохочення та чотири стягнення. На виробництві установи та у віділенні не працевлаштований, однак виконує разові доручення.

Представник медичної комісії пояснив, що на теперішній час діагноз засудженого ОСОБА_3 не набув важкого перебігу, динаміка лікування є позитивною, зазначене захворювання не перешкоджає подальшому відбуттю покарання в умовах колонії. В судових дебатах клопотання не підтримав.

Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений на шлях виправлення не став, хвороба не перешкоджає йому відбувати покарання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 22.11.2016 року за ст.121 ч.2 КК україни до 9 років позбавлення волі. В силу ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 14.10.2014 року по 22.11.2016 року з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку рахувати з 14.10.2014 року. Вирок набрав законної сили 09.03.2017 року. Ухвалою Малиновського районного суду Одеської області від 21.12.2017 року зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 22.11.2016 року по 09.03.2017 року з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку -14 жовтня 2014 року, кінець строку - 22 травня 2021 року.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 06 вересня 2019 року ОСОБА_3 прибув до державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)".

Станом на 09.11.2020 року відбутий строк складає: 8 років 05 місяців 18 днів, невідбутий строк: 06 місяців 13 дні.

У розділі 6 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р. №1348/5/572 визначений порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, згідно якого медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в установах виконання покарань, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії щодо встановлення наявності підстав для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою від 11 листопада 2020 року у ОСОБА_3 діагностовано: ВІЛ - інфекція, ІІІ клінічна стадія, помірна супресія (СД4 від 13.02.2020 року(345кл/мкл) - 21,6 %; ВН від 15.09.2020 року (55300 рнк/копій)).

Залишкові зміни туберкульозу (29.12.2018) легень у вигляді щільних вогнищ, пневмофіброзу та плевронашарувань. Диспансерна категорія 5.1. ВІЛ-асоційована енцефалопатія змішаного генезу ( ВІЛ - асоційована, судинна, токсична). Хронічний вірусний гепатит "В", стадія мінімальної активності.

За наслідком розгляду комісія вирішила, що на даний час стан хворого задовільний та не набув підстав для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою. При погіршенні стану хворого, буде повторно представлений на комісію ЛКК.

Вказаний висновок про діагноз хворого складений уповноваженим органом комісійно за результатами обстеження засудженого та дослідження медичної документації про наявні захворювання.

Крім цього, лікар установи в судовому засіданні підтвердив, що на даний час хвороба засудженого не перешкоджає подальшому відбуванню покарання, дальше утримання в місцях позбавлення волі не загрожує його життю.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

ОСОБА_3 відбуває покарання за тяжкий злочин (на час призначення покарання). Раніше не судимий.

Засуджений ОСОБА_3 за період відбування покарання мав три заохочення та чотири стягнення. Стягнення погашені. На виробництві установи та у віділенні не працевлаштований, однак виконує разові доручення).

Від призначеного лікування не ухилявся. Засуджений вважається таким, що стає на шлях виправлення.

Таким чином, оскільки, хвороба, на яку страждає засуджений ОСОБА_3 не входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, дана хвороба не перешкоджає подальшому відбуванню покарання, дальше утримання в місцях позбавлення волі не загрожує його життю, засуджений на шлях виправлення тільки стає, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні його заяви про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Керуючись ст.84 КК України, ст.ст.376, 537,539 КПК України, суд,-

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_3 у задоволенні заяви про звільнення від відбування покарання за хворобою.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, засудженим з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1