Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/1588/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2020 за № 0000655, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської обл., українця, громадянина України, РНОКПП невідомий, який здобув середню освіту, не працює, розлучений, має двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 в березні місяці 2020 року, у невстановленому судом місці, за допомогою мобільного телефону зайшов до соціальної мережі «Інтернент», де на одному із сайтів замовив у невстановленої судом особи посвідчення водія. Після цього, продовжуючи перебувати за невстановленою судом адресою, за допомогою персонального комп`ютера через Всесвітню мережу «Інтернет», надав невстановленій особі свої фото з метою внесення їх до підробленого водійського посвідчення та перерахував грошові кошти в розмірі 4500 грн на рахунок невстановленої особи.

Після цього, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, в невстановлений час, внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.11.2018, виданого ТСЦ № 1243 на ім`я ОСОБА_5 .

У подальшому, невстановлена особа у невстановленому місці відправила через ТОВ «Нова Пошта», яка здійснює експрес-доставку документів та вантажів, ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.11.2018, ніби виданого ТСЦ № 1243 з внесеною до нього фотокарткою ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1994 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив в себе.

В подальшому, ОСОБА_3 09.09.2020 приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 23, був помічений працівниками поліції, після появи яких, останній почав помітно нервувати. Працівники поліції, підійшовши до ОСОБА_3 , запитали у нього про наявні речі або предмети, обіг яких заборонено на території України, на що ОСОБА_3 повідомив, що має при собі посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.11.2018, ніби виданого ТСЦ № 1243 на ім`я ОСОБА_5 , із його фотокарткою, яке є підробленим, та яке він купив близько півроку тому у соціальній мережі «Інтернет».
Згідно з висновком судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/111-20/44953-ТД від 18.09.2020, наданий на експертизу бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.11.2018, ніби виданого ТСЦ № 1243 МВС в м. Кривий Ріг, на ім`я ОСОБА_5 , не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання підроблювачем.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушеня, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він був позбавлений права керування транспортними засобами. У березні 2020 року, коли була пандемія, у нього спливав строк на який він був позбавлений права керування транспортними засобами, і він хотів якомога швидше поновити посвідчення водія. Він зайшов до мережі Інтернет і побачив багато інформації щодо можливого поновлення посвідчення водія. Після цього, через Інстаграм він списався з раніше незнайомою йому особою, якій надав свої фото, інформацію та перерахував грошові кошти в розмірі 4500 грн на рахунок цієї особи. Через деякий час через Нову пошту він отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.11.2018, виданого ТСЦ № 1243 на ім`я ОСОБА_5 , а не на своє. Після цього він намагався зв`язатися з особою, але вся інформація з сайту зникла. Дане посвідчення він помістив до свого гаманця та ніколи його не використовував. Коли його зупинили працівники поліції він представився своїм прізвищем.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
При цьому, суд допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 дішов до висновку про те, що з формулювання обвинувачення слід виключити посилання на використання обвинуваченим підробного посвідчення водія, оскільки така обставина не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, а тому його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він розлучений, має двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у межах, установлених у санкції вказаної ч. 1 ст. 358 КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 49-50).

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості (т. 1 а.п. 43).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн 00 к.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.11.2018, видане ТСЦ № 1243 МВС в м. Кривий Ріг, яке прилучене до матеріалів кримінальногопровадження № 0000655, залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 1307 (одну тисячу триста сім) грн 60 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1