ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/130/21 Справа № 202/4658/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2020 року, якою було відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2020 року відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що обставини, наведені в заяві засудженим ОСОБА_7 вже неодноразово були предметом судової перевірки і не знайшли свого підтвердження. Зокрема, ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2018 року та 30.10.2018 року, засудженому було відмовлено у задоволенні клопотання про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав, на які посилається засуджений при зверненні до суду із зазначеною заявою.

Таким чином, доводи заявника зводяться до незгоди з вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року щодо його засудження за ст. ст. 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 206 ч. 2, 19 ч. 4-117 ч. 3, 19 ч. 4-118 ч. 2, 19 ч. 4-206 ч. 2, 208, 108 ч. 1, 42 КК України, до покарання у виді смертної кари-розстрілу, зміненого Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2000 року та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, через відсутність даних про прийняття суддями та народними засідателями по справі присяги на вірність України. Саме такі підстави для перегляду вироку ОСОБА_7 наводив і у попередніх заявах, які вже були предметом судового дослідження та не знайшли свого підтвердження і щодо яких прийнято рішення по суті.
Тому суд прийшов до висновку, що такі аналогічні доводи не можуть бути підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами. Крім того, жодної обставини, яка в силу своєї правової природи містила б ознаки нововиявленої, ОСОБА_7 вкотре у поданій заяві не наводить.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, вирок Дніпропетровського обласного суду від 26.12.1996 року скасувати та направити справу на новий розгляд, та забезпечити явку експерта в судовому засіданні.
Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Так, засуджений зазначає, що слід встановити хто і які конкретні дії вчиняв при зґвалтуванні, а також встановити мотив вбивства потерпілої, і в залежності від цього правильно кваліфікувати дії кожного.
Вказує, що вирок Дніпропетровського обласного суду від 26.12.1996 року було ухвалено з неповнотою судового розгляду, в ході якого залишено недослідженими обставини, з`ясування яких може мати суттєве значення.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 462, 464 КК України під час вирішення питання про відкриття провадження проаналізував зміст поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та прийшов до висновку, що засуджений вже раніше звертався до суду з аналогічними заявами, за результатами розгляду яких вже постановлені ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2018 року та 30.10.2018 року, але до подібних висновків суд міг прийти лише під час розгляду справи по суті, тим самим позбавив права засудженого на захист, доступ до правосуддя, права на судовий розгляд кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, зазначених у ній просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, посилався на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Яв вбачається з матеріалів провадження, вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року ОСОБА_7 був засуджений за ст. ст. 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 206 ч. 2, 19 ч. 4-117 ч. 3, 19 ч. 4-118 ч. 2, 19 ч. 4-206 ч. 2, 208, 108 ч. 1, 42 КК України до покарання у виді смертної кари-розстрілу.
Ухвалою Верховного Суду України від 25 березня 1997 року вирок Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2000 року вищевказаний вирок було змінено, та призначене ОСОБА_7 покарання у виді смертної кари-розстрілу замінено на довічне позбавлення волі.
Відповідно до ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Стаття 459 КПК України передбачає вичерпний перелік підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, до яких відносяться:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, крім іншого, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
При цьому, з оскаржуваного рішення встановлено, що засудженим ОСОБА_7 було неодноразово подано заяви про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав, які в подальшому після перевірки вимог ст.ст. 459-464 КПК України були залишені без задоволення, зокрема ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2018 року та 30.10.2018 року.
Тобто, обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_7 , як нововиявлені, неодноразово були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також під час перегляду вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року судами апеляційної та касаційної інстанцій, що свідчить про те, що засуджений домагається перегляду рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Такі обставини засудженим ОСОБА_7 суду не наведені.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заява ОСОБА_7 не містить належного обґрунтування з посиланням на чітко зазначені обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, в ній відсутнє обґрунтування з посиланням на обставини, що містять нововиявлені обставини, відомостей про обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, будь-яких інших обґрунтованих обставин, які, у контексті ст. 459 КПК України, є нововиявленими.
Посилання засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що слід встановити хто і які конкретні дії вчиняв при зґвалтуванні, а також встановити мотив вбивства потерпілої, і в залежності від цього правильно кваліфікувати дії кожного, свідчить лише про те, що ОСОБА_7 фактично не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації його дій, що не є підставою для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, а вже було предметом апеляційного та касаційного оскарження.
Що стосується посилання засудженого в доповненнях до апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження проаналізував зміст поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та прийшов до відповідного висновку, до якого суд міг прийти лише під час розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя, суд вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами» слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Таким чином, значення поняття «вирішує питання про відкриття…» означає, що в даному випадку суд має повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження за заявою або повернути таку заяву, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається у заяві засуджений ОСОБА_7 не є підставами для відкриття кримінального провадження за його заявою про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами, а тому доводи засудженого в цій частині є необґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2020 року, якою було відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4