Справа № 317/2257/20
Провадження № 1-кп/317/378/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000180, внесене 17.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, який має повну середню освіту, не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на посаді номера обслуги 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону, діючи в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитись від обов`язків з військової служби, з мотивів невдоволення умовами проходження служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18.10.2017 о 8 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до розташування навчального полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокується поблизу АДРЕСА_2 , та незаконно, без поважних причин перебував поза межами місця служби до 30.07.2020, при цьому протягом зазначеного періоду знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , обов`язки військової служби не виконував, до місця служби не прибув, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не звертався до органів військового управління, правоохоронних органів чи інших державних органів з питань подальшого проходження військової служби, хоча мав реальну можливість вчинити вказані дії.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинено в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та пояснив, що дійсно 18.10.2017 не з`явився вчасно без поважних причин до місця служби, а саме: навчальний полігон

«Близнюки» військової частини НОМЕР_2 , оскільки його не влаштовували умови служби, проте усвідомлював наслідки неявки на місце служби та перебував вдома до 30.07.2020, коли вирішив з`явитися із зізнанням.

У вчиненому щиро кається, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та відмовляється від їх дослідження під час судового розгляду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважає можливим розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинено в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, будучи військовослужбовцем, за контрактом, який проходив службу в умовах особливого періоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, позицію прокурора, зважаючи на наслідки кримінального правопорушення, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений після скоєння злочинних дій самостійно добровільно з`явився до військової частини, сприяв розкриттю злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не є суспільно небезпечним, раніше не судимий, вину визнав повністю, розкаявся, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75-76 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 75-76, 407 КК України, ст. 368, 370, 374, 392, 394 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1