Справа № 159/2052/20
Провадження № 1-кп/159/280/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області суд під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопррпу, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000681 від 18.04.2020),

в с т а н о в и в :
18 квітня 2020 року, біля 09 год. 19 хв., на автодорозі М07 сполученням Київ-Ковель-Ягодин 445 км. + 200 м. в межах м. Ковеля Волинської області старшим інспектором роти з обслуговування міста Ковеля управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_6 спільно з поліцейським роти з обслуговування міста Ковель управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_7 було зупинено автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.4. Правил дорожнього руху України, а саме: рухався транспортним засобом у населеному пункті з перевищенням обмеженої швидкості, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У подальшому, 18 квітня 2020 року, біля 09 год. 24 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за вищевказаною адресою, під час оформлення поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП ОСОБА_7 адміністративних матеріалів про порушення ним ПДР України, висловив пропозицію працівникам поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовими особами правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, надати їм неправомірну вигоду у вигляді грошей за те, щоб вказані службові особи з використанням наданої їм влади та службового становища не вчиняли дій в його інтересах, тобто не виносили постанови про адміністративне правопорушення і не притягали його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. У відповідь працівник поліції ОСОБА_7 пояснив та неодноразово попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак останній, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи мету ухилення від відповідальності за порушення ПДР України, продовжив вчиняти дії, направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи біля службового автомобіля марки «Isuzu D-Max», державний номерний знак НОМЕР_2 , з метою уникнення відповідальності за порушення ПДР України, надав неправомірну вигоду в сумі 200 грн. поліцейському ОСОБА_7 , який сидів на пасажирському сидінні, поклавши вказані гроші в бардачок службового автомобіля. В подальшому вказані злочинні дії ОСОБА_4 були негайно припинені, зокрема працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції» вжили невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом відмови від отримання неправомірної вигоди та повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового Ковельського ВП ГУНП у Волинській області. На місце події терміново прибули працівники Ковельського відділу поліції, які вилучили гроші в сумі 200 грн., які ОСОБА_4 надав працівникам поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як неправомірну вигоду за непритягнення його до відповідальності у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Під час досудового розслідування прокурор уклав з ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Угода підлягає до затвердження.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до нетяжких злочинів (ст.12 КК України).

Кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , є вірною.

ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 cт. 369 КК України.

ОСОБА_4 надав згоду на призначення покарання, передбаченого угодою.

ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, характер обвинувачення та узгодженого покарання, права, які він має згідно п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, на чому наполіг в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 .

У суду відсутні обґрунтовані і достатні підстави вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

У відповідності до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
Спеціальна конфіскація застосовується за рішенням суду.
Вирішуючи долю речових доказів грошових коштів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки грошові кошти безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.314, 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити Угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000681 від 18.04.2020, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів.

Грошові кошти: дві купюри номіналом по 100 (сто) гривень кожна, які зберігаються в Ковельському ВП ГУНП у Волинській області, конфіскувати в дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- компакт-диск DVD-R, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_9