Справа № 314/3892/20
Провадження № 1-в/314/1052/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.10.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2014 року за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 13 років 7 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ізяславського районного суху Хмельницької області від 16.05.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.10.2012 року по 11.04.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 16.10.2012 року, кінець строку: 21.11.2024 року,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,
встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням згідно положень ст. 82 КК.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У відповідності зі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з05.08.2020 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», за час відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав п`ять стягнень, за весь період відбування покарання має лише два заохочення, на виробництві установи не працевлаштований, згідно ст. 118 КВК України до робіт з благоустрою колонії не залучається, до вказаних робіт ставиться байдуже, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, за вироком суду має позов на загальну суму 375125,51 грн.

До того ж суд враховує, що рішенням комісії установи від 26.05.2020 року, засудженому ОСОБА_3 , по розгляду матеріалів засуджених, до яких застосовується пільга згідно ст. 82 КК України - відмовлено в застосуванні пільги про заміну невідбутої частини більш м`яким покаранням, як особі, яка не стала на шлях виправлення, про що зазначено в характеристиці.
Поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він має стягнення, а тому при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, у зв`язку з чим, у задоволені клопотання слід відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд
постановив:

у задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

22.10.2020