Справа №635/5810/20
Провадження по справі № 1-в/635/828/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст..ст.75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року скасований в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 призначене покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вирок набрав законної сили 13 лютого 2018 року.
Початок строку відбування покарання 06 червня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 06 червня 2022 року.
В.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України, в якому просить привести вироки відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.
Прокурор, представник установи та засуджений в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст..ст.75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року скасований в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 призначене покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вирок набрав законної сили 13 лютого 2018 року.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено такої кваліфікуючої ознаки як повторність. Отже зазначена норма закону усуває кримінальну відповідальність за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року та вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року у тому числі за ч.2 ст.309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які він зокрема засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України та які входять в сукупність злочинів, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій засудженого з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч.1 ст.72 та ч.3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі строком на 5 років.
Але, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Апеляційного суд Харківської області від 13 лютого 2018 року за сукупністю злочинів, виходячи з вимог ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, остаточне покарання слід визначити таким, яке раніше призначено даним вироком.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року та вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України та визначити покарання:
за ч.2 ст.309 КК України у виді 5 років обмеження волі,
за ч.1 ст.263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання раніше призначене - у виді 4 років позбавлення волі.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1