08.02.2021
Справа № 642/623/18,
Провадження 1кп/642/46/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 0001475від 16.11.2017 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що в період з 31 січня 2017 по 03 лютого 2017 року, діючи з прямим умислом та особистою корисливою зацікавленістю, спрямованою на систематичне отримання незаконних прибутків, всупереч вимогам статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009, відповідно до яких гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, а азартна гра - будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості, і така діяльність на території України є забороненою, в приміщені 1-го поверху будинку АДРЕСА_3 займалися забороненим видом господарської діяльності - гральним бізнесом за наступних обставин.

В жовтні 2016 року невстановлена в ході досудового розслідування особа, будучи обізнаною з правилами азартної ігри «Покер», умовою участі в якій є внесення гравцями ставок ігровими фішками, придбаними у адміністратора або касира казино за певну суму готівкових грошових коштів, яка залежала від номінальної вартості фішки, що дає змогу отримати грошовий виграш, і результат якої залежить від випадковості (комбінації карт), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних корисливих дій, які полягають у посяганні на конституційні принципи пріоритету прав і свобод людини і громадянина, захисту моральності та здоров`я населення, заборони використання власності на шкоду людині і суспільству, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом вказаним інтересам громадян, а також держави внаслідок несплати податків та інших платежів за отримувані неконтрольовані доходи, і свідомо бажаючи їх настання, обрав джерелом свого прибутку протиправну діяльність - зайняття гральним бізнесом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на створення злочинної групи, невстановлена в ході досудового слідства особа, усвідомлюючи, що успішна реалізація злочинного плану та досягнення кінцевої мети вчинення злочину, а саме отримання прибутку без залучення інших осіб будуть неможливими, оскільки для організації незаконної діяльності, пов`язаної з азартними іграми потрібні особи, які будуть утримувати в належному стані спеціально пристосоване для азартних ігор приміщення, залучатимуть гравців, проводитимуть та контролюватимуть ігри, отримуватимуть грошові ставки, видаватимуть ігрові фішки, карти та інші необхідні атрибути, невстановлена в ході досудового слідства особа, підшукала приміщення, придбала та облаштувала його спеціальним гральним обладнанням - столами, гральними картами, фішками та іншими атрибутами, організації проведення азартних ігор, залучила ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб у якості співробітників грального закладу, які надали згоду брати участь у злочинній діяльності групи на постійній основі.

Таким чином невстановлена в ході досудового розслідування особа, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, вступили в злочинну змову, направлену на зайняття гральним бізнесом, маючи єдину мету отримання прибутку та виконуючи окремі функції, відомі всім учасникам злочинної групи, що відповідно до постанови Верховного суду України від 13.10.2016 рокує діями спрямованими на надання фізичної можливості взяти участь в азартних іграх.

При цьому, невстановлена в ході досудового слідства особа, як організатор та активний учасник злочинної групи, будучи обізнаним про злочинну діяльність інших учасників групи, розподіляв функції кожного учасника злочинної групи. Зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як активні учасники злочинної групи, будучи обізнаними про злочинну діяльність інших учасників групи, виконуючи функції дилерів грального закладу, проводили карткову гру в покер за конкретними гральним столом, розкладали карти, приймали ставки, керували діями гравців та визначали переможця гри за столом відповідно до правил.

Невстановлена в ході досудового розслідування особа, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, усвідомлювали, необхідність дотримання заходів конспірації, зокрема: проводити азартні ігри тільки у нічний час, використовувати засоби відеоспостереження на вході у гральний зал, залучати лише перевірених гравців, які попередньо повинні були зареєструватись надавши всі особисті данні та отримати картку члена клубу і яким особисто повідомлялось про гру шляхом використання мобільного зв`язку, направлення СМС - повідомлень тощо, щоб таким чином приховати свої злочинні дії, направлені на здійснення незаконного грального бізнесу.

Для реалізації злочинного задуму невстановлена в ході досудового розслідування особа в жовтні 2016 року на ім`я підставної особи, якій про злочинні наміри останнього нічого відомо не було, орендував нежитлове приміщення першого поверху розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де обладнав гральний зал, призначений для проведення карточних ігор, розмістив спеціальне гральне обладнання - столи призначені для проведення одночасно 21 сеансу карточної гри з гравцями в кількості не менше чотирьох чоловік за участю дилера, що виступає як учасник чи спостерігач та під час гри, здійснює заміну грошової одиниці - гривні на фішку, що є атрибутом азартної карткової гри.

В жовтні 2016 року для забезпечення умов конспірації та унеможливлення викриття своєї злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів, невстановлена в ході досудового розслідування особа з метою забезпечення контрольно-пропускного режиму до приміщення грального закладу, встановив на вході та у гральному залі відеокамери візуального спостереження, зображення з яких транслювалося на монітор, розташований в окремій кімнаті менеджера.

З метою додаткового залучення клієнтів шляхом створення привабливих умов відпочинку, та якомога тривалішого перебування гравців в гральному закладі, невстановленою в ході досудового розслідування особою, в приміщенні грального закладу було встановлено телевізійні екрани, м`які меблі, столи, забезпечено бездротовий доступ до мережі Інтернет (Wi-Fi), влаштовано бар та кухню для відвідувачів.

Таким чином невстановлена в ході досудового розслідування особа, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання прибутку, вчинили злочини, пов`язані із незаконним зайняттям гральним бізнесом.

Так, 31 січня 2017 року ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні грального закладу розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи згідного розподілених функцій учасників злочинної групи, виконуючи обов`язки дилера за гральним столом № НОМЕР_1 розпочала карткову гру з гравцями в кількості 6 осіб, які попередньо придбали гральні фішки на загальну суму 3500 гривень у касира закладу, а саме приймала ставки у вигляді відповідної кількості фішок від учасників гри за гральним столом, роздавала карти гравцям, частина з яких не отримавши відповідної комбінації карт, програли фішки.

Крім цього, 03 лютого 2017 року ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні грального закладу розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи згідного розподілених функцій учасників злочинної групи, виконуючи обов`язки дилера за гральним столом № НОМЕР_1 розпочала карткову гру з гравцями в кількості 6 осіб, які попередньо придбали гральні фішки на загальну суму 3500 гривень у касира закладу, а саме приймала ставки у вигляді відповідної кількості фішок від учасників гри за гральним столом, роздавала карти гравцям, частина з яких не отримавши відповідної комбінації карт, програли фішки.

Також 31 січня 2017 року ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні грального закладу розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи згідного розподілених функцій учасників злочинної групи,виконуючи обов`язки дилера за гральним столом № НОМЕР_1 розпочав карткову гру з гравцями в кількості 6 осіб, які попередньо придбали гральні фішки на загальну суму 3500 гривень у касира закладу, а саме приймав ставки у вигляді відповідної кількості фішок від учасників гри за гральним столом, роздавав карти гравцям, частина з яких не отримавши відповідної комбінації карт, програли фішки.

Крім того, 03 лютого 2017 року ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні грального закладу розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи згідного розподілених функцій учасників злочинної групи,виконуючи обов`язки дилера за гральним столом № НОМЕР_1 розпочав карткову гру з гравцями в кількості 6 осіб, які попередньо придбали гральні фішки на загальну суму 3500 гривень у касира закладу - ОСОБА_8 , а саме приймав ставки у вигляді відповідної кількості фішок від учасників гри за гральним столом, роздавав карти гравцям, частина з яких не отримавши відповідної комбінації карт, програли фішки.

Тієї ж доби, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова, працівниками поліції у приміщенні грального закладу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , був проведений обшук, під час якого було виявлено та вилучено спеціальне гральне обладнання - столи та карти для гри в покер, фішки, персональні комп`ютери, засоби відеоконтролю, грошові кошти в сумі 111820 гривень, 600 доларів США та 100 ЄВРО, які використовувались учасниками злочинної групи в складі невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, для зайняття гральним бізнесом та отримання прибутків від злочинної діяльності.

Згідно обвинувального акта, затвердженого прокурором, зокрема:

- дії ОСОБА_4 кваліфіковані як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, а саме зайняття гральним бізнесом, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- дії ОСОБА_5 кваліфіковані як вчмнення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, а саме зайняття гральним бізнесом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подали клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з декриміналізацією діяння, посилаючись на те, що кримінальна відповідальність за зайняття гральним бізнесом за ч. 1 ст. 203-2 КК України стала можливою згідно із Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 р., яким було встановлено заборону грального бізнесу. 12.08.2020 р. набув чинності Закон України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», на підставі якого, втратив чинність Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні», тому інкриміноване обвинуваченим діяння перестали бути кримінально караними. Крім того, нова редакція ст. 203-2 КК України передбачає відповідальність за інші дії та не має зворотної дії.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 клопотання підтримали, зазначили, що новий закон, який скасував відповідальність не має зворотної сили. В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені займались забороненим бізнесом, а іншого обвинувачення не має.

Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 підтримали вказані клопотання захисників, просили суд його задовольнити, зазначивши, що будь яких дій щодо організації зайняття гральним бізнесом не проводили, підстави і наслідки такого закриття кожному з них відомі та є зрозумілими.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти закриття кримінального провадження, зазначив, що вказане діяння не підлягає декриміналізації, на даний час зайняття гральним бізнесом потребує наявності ліцензії, чого у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час здійснення вказаної діяльності не було і в діях останніх присутні всі ознаки організації і проведення азартних ігор. Обвинувачені здійснювали у орендованому приміщенні без офіційної реєстрації суб`єкта господарювання, без жодних дозвільних документів та сертифікованого обладнання. При цьому від громадян приймались ставки та за наслідками гри переможцю видавався грошовий виграш. Також послався на те, що про відсутність підстав для закриття кримінального провадження з наведених захисниками підстав свідчить Постанова Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 листопада 2020 року у справі № 715/190/18, провадження № 51-2959км20.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані документи, приходить до висновку, що клопотання сторони захисту є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно обвинувального акта, затвердженого прокурором, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються в зайнятті гральним бізнесом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, їх дії кваліфіковані як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції від 22.12.2010 р. із змінами від 18.02.2016 р.), що діяла на час його вчинення - січень-лютий 2017 р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203-2 КК України в названій редакції передбачена кримінальна відповідальність за зайняття гральним бізнесом, щодо якого діяла на той час кримінально-правова заборона згідно Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 р. № 1334-VI.

13.08.2020 р. набрав чинності Закон України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» № 768-IX від 14.07.2020 року, згідно якого втратив чинність Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні» та повністю змінено редакцію ст. 203-2 КК України.

Так, частиною 1 ст. 203-2 КК в новій редакції передбачена кримінальна відповідальність за незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет. А вказані дії, вчинені особою, раніше судимою за незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор чи лотерей або за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за частиною 2 цієї статті КК.

Аналіз змісту вказаних норм законів у їх взаємозв`язку надає суду підстави дійти висновку, що відбулася часткова декриміналізація злочинного діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а саме шляхом внесення істотних змін до статті 203-2 КК України, зокрема, включення до диспозиції додаткових ознак, яких не було в попередній редакції цієї норми зі зміною її змісту, яка змінює обсяг забороненої поведінки (дії), що тягне за собою кримінальну відповідальність.

Отже, статтею 203-2 КК України в редакції Закону № 768-IX від 14.07.2020 передбачена відповідальність за порушення ЗУ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», що виключає можливість притягнення особи за діяння, що вчинені під час дії безумовної заборони грального бізнесу, оскільки в даний час заборона на цей вид діяльності скасована, Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні» втратив чинність, а також передбачено право організації і проведення грального бізнесу азартних ігор після отримання відповідного виду ліцензії, можливості для чого на день вчинення інкримінованих обвинуваченим дій не було.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції), яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд з прав людини поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berlusconi and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина 1 статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі ст. ст. 8, 9 КПК України.

Відповідно до ст. 9 КПК України, яким закріплено принцип законності кримінального судочинства, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При розгляді питання щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд з урахуванням вище викладених тлумачень кримінально-правових норм вважає, що посилання прокурора на Постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 листопада 2020 року у справі № 715/190/18 не спростовує доводів сторони захисту.

Так, у Постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 листопада 2020 року у справі № 715/190/18 (провадження № 51-2959км20) зазначено, що змінено редакцію статті 203-2 КК України, при цьому дії, що охоплювались зайняттям гральним бізнесом, а саме здійснення Особою господарської діяльності у сфері забороненого законом грального бізнесу залишились і в новому законі.

Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у зайнятті гральним бізнесом шляхом безпосереднього проведення карткової гри з гравцями, а Особа, стосовно якої розглянута справа Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду, була засуджена за організацію і проведення господарської діяльності у сфері забороненого законом грального бізнесу.

Отже, формулювання обвинувачення у справі, яка розглядалась Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду, є іншою, ніж у даному кримінальному провадженні.

При розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд дотримується вимог, визначених у ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. А також керується приписами частини 2 цієї статті Кодексу, якими визначено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються в зайнятті гральним бізнесом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції від 22.12.2010 р. із змінами від 18.02.2016 р.), що діяла на час вчинення кримінального правопорушення - січень-лютий 2017 р.

Однак в подальшому Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» № 768-IX від 14.07.2020 року повністю змінено редакцію ст. 203-2 КК України, що набрала чинності 13.08.2020 року.

Проте, під час судового розгляду і на даний момент прокурором не змінено вказане обвинувачення, не висунуто додаткове обвинувачення та він не відмовився від підтримання державного обвинувачення за законом, який діяв на час вчинення злочину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Згідно ч. 7 ст. 284 цього Кодексу, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Закриття кримінального провадження не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку згідно даного Кодексу.

Враховуючи наведене, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції від 22.12.2010 р. із змінами від 18.02.2016 р.) слід закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченому діяння, а тому клопотання сторони захисту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Наслідки закриття кримінального провадження кожному обвинуваченому роз`яснені та їм зрозумілі.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише в разі ухвалення обвинувального вироку. Оскільки суд закриває кримінальне провадження у справі, процесуальні витрати, що складають 13 959 грн. за проведення експертизи ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 2, 4, 5 КК України, п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, статтями 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001475від 16 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції від 22.12.2010 р. із змінами від 18.02.2016 р.), закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння.

Кримінальне провадження № 0001475від 16 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України (в редакції від 22.12.2010 р. із змінами від 18.02.2016 р.), закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 08 лютого 2021 р.

Суддя ОСОБА_1