Справа № 742/3066/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/421/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.020.270.210.001.026, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді залишено без задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_6 залишати будинок по АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покладено строком до 28 грудня 2020 року на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (м. Прилуки), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, він являється студентом п`ятого курсу Національного транспортного університету, позитивно характеризується, проживає з мамою, яка надала згоду на проживання сина в разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, має дідуся та бабусю похилого віку, а отже твердження прокурора, що підозрюваний немає міцних соціальних зв`язків, які б забезпечували його перебування за місцем реєстрації чи фактичного проживання, не знайшли свого підтвердження, тобто прокурором не доведено належними та допустимими доказами наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може приховуватися від органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Звертає увагу, що шляхи отримання самим підозрюваним психотропної речовини на даний час досудовим слідством не встановлені, сам підозрюваний від надання будь-яких показань, в тому числі з цього приводу, відмовився, тому залишається реальним ризик подальшого збуту ним заборонених речовин з корисливою метою. При цьому перебування особи під домашнім арештом не може повністю забезпечити від отримання ним від інших осіб заборонених речовин та подальшого їх збуту, зокрема шляхом участі в таких діях через канали комунікації, замовлення та пересилання заборонених речовин. У підозрюваного в поштовому відправленні було виявлено психотропну речовину, розфасовану до 19 візуально однакових за розміром поліетиленових пакетиків, за одним з яких станом на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вже було проведено судову експертизу та з`ясовано, шо він містить понад 11 грамів амфетаміну. Зазначене вказує на те, що підозрюваний отримав для подальшого збуту понад 1000 визначених добових доз психотропної речовини. Такий масштаб злочинної діяльності передбачає наявність каналів збуту забороненої речовини та кінцевих споживачів, а отже і осіб, що можуть бути свідками злочину. Враховуючи наявні дані про замовлення психотропної речовини через мережу Інтернет, а також збут шляхом розміщення оголошень в телеграм-чатах, підозрюваний може передавати інформацію можливим спільникам чи свідкам через вже наявні в нього канали зв`язку і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню. При цьому перебування особи під домашнім арештом не дає можливості обмежити спілкування особи у вказаний вище спосіб, а тому не може запобігти ризику впливу на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, врахувавши зазначені вище вимоги закону, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи доводи, які є в ухвалі, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі вивчив та дослідив матеріали справи і прийняв рішення згідно норм діючого законодавства.

Колегія суддів враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Так, підозрюваний, відповідно до характеристик наданих захисником, фактично проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , разом зі своєю мамою, яка надала згоду на проживання сина в разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, має дідуся та бабусю похилого віку, є студентом, успішно навчається, позитивно характеризується.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

Таким чином колегія суддів вважає, що підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою свого об`єктивного підтвердження не знайшли і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міскрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4