Справа № 357/1255/20 Головуючий в суді 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2292/2020 Суддя -доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції із ДУ "Білоцерківська виправна колонія (№35)" матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, -

В С Т А Н О В ИЛ А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким в порядку ст.82 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року у задоволенні вищевказаного клопотання засудженого відмовлено.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та переглянути судове рішення. В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що за місцем відбування покарання характеризується позитивно, має 5 заохочень та працевлаштований.
Вважає, що суддя при прийнятті ухвали не врахував, що він хоча раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в розумінні ст.89 КК України вважається не судимим, останній раз відбував покарання у місцях позбавлення волі 20 років тому та ніколи умовно-достроково звільненим не був.
Посилання місцевого суду на ту обставину, що він не відшкодував процесуальні витрати, як на підставу відмови у задоволенні клопотання, вважає незаконним, оскільки він розраховував на те, що з його заробітної плати у місцях позбавлення волі буде відраховуватись потрібна сума в рахунок відшкодування таких витрат. Про те, що для цього необхідно виконавчий лист він не знав.
Вислухавши доповідь судді, пояснення засудженого в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Як вбачається з ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму в установі виконання покарань.
Зазначена норма надає суду право, а не покладає на нього обов`язок, щодо заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.
Згідно ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2017 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.
Початок строку покарання 06.09.2016 року.
Кінець строку покарання 27.11.2023 року.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Чернігова засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, наслідком вчинення ОСОБА_7 злочину є смерть потерпілого. Під час ухвалення судом вироку свою вину ОСОБА_7 не визнавав, не відшкодував завдані збитки навіть частково, не сплатив стягнуті з нього на користь держави процесуальні витрати.
Також, судом першої інстанції враховано, що протягом 1997 - 2017 років ОСОБА_7 6 разів засуджувався за умисні злочини.
Крім того, судом першої інстанції надано оцінку також і витягу з протоколу № 41 від 11.12.2019 року комісії адміністрації Бучанської виправної колонії № 35, яка на своєму засіданні постановила відмовити ОСОБА_7 в заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке покарання, у зв`язку з тим, що останній має недостатній ступінь виправлення.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання на шлях виправлення не став та не заслуговує на застосування відносно нього ст. 82 КК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що він характеризується позитивно, має 5 заохочень та працевлаштований, є недостатнім для переконання суду в необхідності застосування до нього положень ст.82 КК України.
Інші доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 не ґрунтуються на матеріалах судової справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону,а тому залишає її без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без змін.

Головуючий:

Судді: