Справа №585/327/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/629/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконферензв`язку),

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконферензв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконферензв`язку матеріали кримінального провадження № 585/327/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

10 лютого 2020 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що він став на шлях виправлення та має ряд тяжких захворювань.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що характеристика ОСОБА_7 не дає можливості дійти висновку про необхідність застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також, що з даним клопотанням він звернувся до суду раніше, ніж через рік після набрання законної сили ухвалою суду, якою ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання, посилання ж засудженого на наявність у нього тяжких хвороб суд не вважав підставою для застосування до нього умовно-достроково звільнення, оскільки в порядку ст.84 КК України він не звертався.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, а ухвалу суду скасувати. В обґрунтування поданої апеляційної скарги засуджений посилається на те, що до закінчення строку відбування покарання йому залишилось трохи більше 6 місяців, його здоров`я значно погіршилось, лікарі оформлюють йому групу інвалідності, порушення з його боку відсутні, працювати в промисловій зоні йому заборонено лікарем, з адміністрацією колонії ввічливий та виконує усі вимоги у передбаченому законом порядку, з іншими засудженими конфліктів не має.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконферензв`язку) на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження і особової справи засудженого, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 21 березня 2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст.115, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим за умисний особливо тяжкий злочин не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На час розгляду справи засуджений ОСОБА_7 фактично відбув більше 3/4 строку покарання, а отже, до нього можуть бути застосовані положення ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого та встановлено, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі з 2014 року; за час відбування покарання характеризується посередньо, має одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не має; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; у відношенні до працівників адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги, дотримується правил особистої гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті; дбайливо ставиться до майна установи, яким користується; на основному виробництві установи не працевлаштований; не бажає підвищувати свій загальноосвітній рівень; не бажає приймати участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі; до заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже; не приймає участі у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених; не приймає участі у роботі самодіяльних організацій; не бажає приймати участь у проведенні виховних заходів; за характером спокійний; у відношенні до оточуючих безконфліктний.

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення раніше ніж через рік після набрання законної сили ухвали про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення відносно нього.

За наведених умов суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Так, з наявної в матеріалах провадження характеристики ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вбачається, що ОСОБА_7 за період перебування в слідчому ізоляторі (з 07 червня 2018 року по теперішній час) режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень немає, однак і не заохочувався і до праці не залучався (а.м.п.60), тоді як відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише до осіб, які відбувши необхідну частину покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Даних на підтвердження того, що засуджений ОСОБА_7 сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення матеріали даного кримінального провадження не містять і самим засудженим не наводяться.

З огляду на це, доводи засудженого з приводу того, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно нього не врахував, що він став на шлях виправлення, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Отже, матеріалами кримінального провадження підтверджуються висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, оскільки хоча засуджений за часом відбутого покарання, відповідно до вимог ст.81 КК України, і має право застосування умовно-дострокового звільнення, однак його поведінка не дає безумовних підстав вважати, що він довів своє виправлення та цілі покарання були досягнуті, і виправлення засудженого настало раніше визначеного вироком суду, а тому доводи апелянта, що він довів своє виправлення є безпідставними.

Обґрунтовано судом було зазначено й про те, що мотивування засудженим свого клопотання про звільнення наявністю у нього тяжких хвороб не є підставою для звільнення від відбування покарання за ст.81 КК України, а має вирішуватися в порядку ст.84 КК України, про що засуджений клопотання не подавав.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин, оскаржувана ухвала є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4