Справа № 573/2017/20
Провадження №1-кп/573/233/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля об`єднані кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 25 жовтня 2020 року за №0000077 та 02 листопада 2020 року за № 0000543 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2020 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 прийшов додому за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживають його мати ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком та донькою. Перебуваючи в приміщенні вищевказаного будинку в цей день близько 15.30 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна сварка. У ході словесної сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , реалізуючи який діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 в кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , схопив ОСОБА_5 лівою рукою за шию та почав душити, в цей час з кімнати вийшла їх мати ОСОБА_6 та почала відтягувати ОСОБА_4 від ОСОБА_5 . Після цього, трішки відійшовши від ОСОБА_5 , ОСОБА_4 долонею правої руки відштовхнув її в обличчя, після чого ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії відносно ОСОБА_5 , та пішов до іншої кімнати дивитись телевізор.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 317 від 05.11.2020 у ОСОБА_5 виявлено наступні ушкодження: синець в середині третини шиї зліва. Дані ушкодження відносяться до категорії Легких.

Спричиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді тілесних ушкоджень та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом.

Крім того, 26 червня 2020 року близько 18.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну словесну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_5 , під час якої ображав її нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю останньої.

Також, 18 липня 2020 року близько 15.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну словесну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_5 , під час якої ображав її нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю останньої.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 20 липня 2020 року по справі № 573/1282/20 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї сестри ОСОБА_5 та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Вкотре встановлено, що 22 серпня 2020 року близько 21.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну словесну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_5 , під час якої ображав її нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю останньої.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 22 вересня 2020 року по справі № 573/1701/20 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї сестри ОСОБА_5 та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

В подальшому, 24 жовтня 2020 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства у сім`ї, не зважаючи на вжиті заходи, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь і гідність, погрожував фізичною розправою, тим самим завдав шкоди її психічному здоров`ю, у зв`язку із чим потерпіла ОСОБА_5 02 листопада 2020 року звернулась з письмовою заявою до поліції за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_4 .

Внаслідок умисних протиправних дій з боку ОСОБА_4 , його сестра ОСОБА_5 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, залякуванні, приниженні її честі і гідності, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальних актах та описовій частині вироку. Зокрема пояснив, що наприкінці жовтня 2020 року він прийшов додому за адресою: АДРЕСА_1 після дня народження випивши, де також проживають його мати ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком та донькою. Перебуваючи в приміщенні будинку в цей день близько 15.30 год. між ним та сестрою на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка. Він, перебуваючи в кімнаті будинку, схопив ОСОБА_5 лівою рукою за шию, в цей час з кімнати вийшла їх мати ОСОБА_6 та відтягнула його від сестри. Після цього, він долонею правої руки відштовхнув її в обличчя.

Крім того, 26 червня 2020 року, 18 липня 2020 року та 22 серпня 2020 року він, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв словесні сваркі зі своєю сестрою ОСОБА_5 , під час яких ображав її нецензурною лайкою, хоча раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї сестри ОСОБА_5 , проте він належних висновків не зробив та наприкінці жовтня 2020 року перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин знову вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами , погрожував фізичною розправою.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень та за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується як особа, по відношенню до якої скарг від мешканців м. Білопілля не надходило, неодружений.

Також враховується думка потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, погоджується із покаранням запропонованим прокурором у виді громадських робіт.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
На думку суду, призначення покарання обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

З урахуванням наведених вище всіх обставин в сукупності щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України та ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Процесуальні витрати, цивільний позов та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин;
- ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 160 годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 160 ( сто шістдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя