Справа № 522/5884/20
Провадження № 1-кп/522/1402/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001392 від 31.03.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, працюючого барменом ресторану «City Garden», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.10.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-20.05.2016 року Павловським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області, всього до 1 року 6 місяців позбавлення волі, який звільнився 09.02.2018 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

31.03.2020 р., приблизно о 18:40 годині, ОСОБА_3 , знаходячись біля кінотеатру «Родіна», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 104, підійшов до ОСОБА_6 , з метою отримання сигарети. У подальшому, ОСОБА_3 , при спілкуванні з ОСОБА_6 , запримітив, що у останнього в руках наявний мобільний телефон чорного кольору. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на заволодіння майном потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна належного ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, відкрито викрав з руки потерпілого мобільний телефон марки «Huawei Pad X1» IMEI 1 № НОМЕР_1 та IMEI 2 № НОМЕР_2 , вартістю 6000 гривень, обладнаний сім карткою № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не має.

Відкрито викравши майно потерпілого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав та показав, що він не грабував потерпілого. Попросив у нього телефон щоб зателефонувати товаришу, відійшов на три метри. Потерпілий став кричати.

Не зважаючи на не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується:

- допитом потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що він розмовляв по телефону з мамою, до нього підійшла людина та запитала, а обвинувачений вирвав телефон, після чого був затриманий перехожими;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.03.2020 року, згідно якого потерпілим ОСОБА_6 було впізнано особу зображену під № 3, як ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила злочин відносно нього;

- фототаблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31.03.2020 року;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31.03.2020 року, згідно якого потерпілим ОСОБА_6 було впізнано мобільний телефон під № 1, а саме мобільний телефон марки «Huawei Pad X1»;

- фототаблицею до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 31.03.2020 року;

- протоколом огляду речей та документів від 01.04.2019 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Huawei Pad X1»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.03.2020 року, згідно якого свідком ОСОБА_8 було впізнано особу зображену під № 4, як ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила злочин відносно ОСОБА_6 ;

- фототаблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31.03.2020 року;

- постановою про визнання речовими доказами від 01.04.2020 року, якою було визнано речовим доказом: мобільний телефон марки «Huawei Pad X1» IMEI 1 № НОМЕР_1 та IMEI 2 № НОМЕР_2 , вартістю 6000 гривень, обладнаний сім карткою № НОМЕР_3 .

Показання потерпілого повністю спростовують версію обвинуваченого стосовно того, що він не намагався вирвати мобільний телефон та нікуди не тікав.

Вказана особа попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення і підстав оговорювати обвинуваченого у нього не має.

До показань ОСОБА_3 про його непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд відноситься критично, оскільки він користується своїм правом на захист.

Таким чином, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину за встановлених судом обставин, які підтверджуються сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому злочині.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк до шести років.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав та не розкаявся.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання алкогольними напоями чи наркотичними засобами не має.

Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлені.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк.

Процесуальні витрати та цивільний позов по справі не заявлені.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 337, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 31 березня 2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei Pad X1» IMEI 1 № НОМЕР_1 та IMEI 2 № НОМЕР_2 , вартістю 6000 гривень, обладнаний сім карткою № НОМЕР_3 вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

08.09.2020