ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/1105/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2409/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Салават Башкирської АРСР, особи без громадянства, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не судимого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років .
До набрання вироком суду законної сили обрано у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Строк відбування ОСОБА_8 покарання обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме з 13.04.2020 року.
Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 05.08.2018 року по 03.10.2018 року включно, а також з 13.04.2020 р. по день набрання вироком суду законної сили, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку «одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі». Згідно вироку, 5 серпня 2018 року приблизно о 16-30 год. після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, який виник раптово на грунті неприязних відносин, на заподіяння смерті своєму знайомому ОСОБА_9 , знаходячись поблизу автобусної зупинки по вул. Центральній у с. Мелихівка Нововодолазького району Харківської області, взявши у руки кухонний ніж, яким різав продукти, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, правою рукою із ножем наніс останньому три удари в область грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи, спричинивши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/130-Важ/18 від 21.09.2018, наступні тілесні ушкодження: колото-різані рани грудної клітини, проникаюче колоте порання грудної клітини ліворуч, підшкірна емфізема, гемопневмоторакс ліворуч. За ступенем тяжкості ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого умислу, направленого на позбавлення потерпілого життя, однак злочин не був завершений з причин, які не залежали від його волі а саме своєчасного надання ОСОБА_9 медичної допомоги.
На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнивши останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Захисник посилається на неправильність кваліфікації, жодних доказів спрямованості умислу на вчинення інкримінованого йому злочину надано не було, навпаки обвинувачений та більшість допитаних осіб пояснили, що останній мав можливість продовжити нанесення ударів ножем, однак самостійно припинив ці дії. Умисел був направлений на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, які б могли зупинити агресивні дії потерпілого, а не позбавити його життя. З урахуванням думки потерпілого вважає, що призначене покарання має бути найм`якшим та без позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Розглядаючи апеляційну скаргу захисника обвинуваченого в частині правильності кваліфікації його дій, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вказаних вимог, оскільки районним судом під час судового розгляду було досліджено та перевірено ряд доказів, а саме:
- показання потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.08.2018 р., медичні довідки Нововодолазької ЦРЛ про надходження 05.08.2018 р. о 18-30 год. хворого ОСОБА_9 з діагнозом: проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва, проникаюче ножове поранення брюшної порожнини зліва; протокол огляду місця події від 05.08.2018 р. та фото таблиця до нього, протокол огляду місця події від 05.08.2018 р. та фото таблиця до нього, протокол затримання ОСОБА_14 , протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_14 від 06.08.2018 р. з відеозаписом слідчої дії, протокол огляду речового доказу диску DVD-R із відеозаписом слідчого експерименту; протокол отримання зразків для експертизи від 06.08.2018 р. змивів з правої та лівої рук ОСОБА_8 отримання нігтьових зрізів; висновок судово-медичної експертизи від 12-14/130-Важ/18 від 21.09.2018 р. за матеріалами медичної документації, дані медичної карти № 2890 стаціонарного хворого ОСОБА_9 , протокол огляду місця події від 10.08.2018 р., протокол огляду речового доказу спортивних штанів, з лівого боку зпереду наявні плями бурого кольору; висновок судово-медичної експертизи 13№814-СЄ18 від 18.09.2018, висновок судово-медичної експертизи № 14/810-С/18 від 15.09.2018 р., висновок судово-психіатричної експертизи № 715 від 24.09.2018 р., протокол огляду речових доказів фрагменту дерев`яної палиці довжиної 44 см, по бокам має злами, шириною 5 см, товщиною 2 см; светра сірого кольору, спортивних штанів чорного кольору, ножа кухонного загальною довжиною 22,6 см; двох конвертів зі зрізами нігтьових пластин; двох конвертів з ватними тампонами зі змивами з рук, трьох конвертів з ватними тампонами зі змивами з плями речовини бурого кольору; медична довідка відносно ОСОБА_8 , оглянутого о 23-50 год. 05.08.2018 р; скарг не мається, наявні ознаки алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.2 ст.15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.
При розмежуванні замаху на вбивство та умисного тяжкого тілесного ушкодження суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Колегія суддів зазначає, що твердження сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого та наявність неконкретизованого умислу не знаходить свого підтвердження, оскільки враховуючи знаряддя злочину, а саме ніж та кількість ударів три удари спрямованих ліворуч у грудну клітину потерпілого, де розташовані життєво важливі органи, можна зробити висновок про наявність у обвинуваченого умислу саме на вбивство потерпілого.
Таким чином, виходячи з сукупності всіх зібраних та досліджених в порядку ст. 94 КПК доказів у даному кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції, було правильно встановлено, що засуджений діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі.
Суд першої інстанції надав оцінку версії сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 121 КК України та навів обгрунтовані мотиви, з яких відхилив такі доводи.

В апеляційній скарзі захисник вказав, що дії ОСОБА_8 були спрямовані на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, які б могли зупинити агресивні дії останнього. Обвинувачений в суді першої інстанції пояснив, що 5 серпня 2018 року він з середини дня сидів на лавці неподалік від свого будинку разом з ОСОБА_15 та його другом ОСОБА_13 , випивали та закусювали динею. Особисто він випив 200-300 г горілки. Через деякий час, біля 15-30 год. біля проходив п`яний ОСОБА_9 , йому налили горілки, при спілкування останній почав висловлювати усні погрози на адресу ОСОБА_8 , пообіцяв колись його прирізати. ОСОБА_13 також провокував конфлікт своєю поведінкою. При цьому ОСОБА_9 хапався за палицю та погрожував ОСОБА_8 нею. В подальшому ОСОБА_9 відійшов на проїжджу частину, а ОСОБА_8 встав, щоб йти додому, ОСОБА_9 з дороги крикнув йому принизливі слова, що він не буде жити у будинку, що належав його матерів, на що ОСОБА_8 розізлився, взяв належний йому кухонний ніж, яким різали овочі, та наніс ОСОБА_9 два, наскільки він пам`ятає, удари ножем. Удари наносив в лівий бік, під руку. Чи наносив ще удари, не пам`ятає, не впевнений. Припинив наносити удари, оскільки не хотів вбивати ОСОБА_9 . Злочинні дії припинив сам. Наносячи удари, хотів покарати ОСОБА_9 за образливі слова. Під час нанесення ударів у ОСОБА_9 в руці була дерев`яна палиця. До цього напередодні між ним та ОСОБА_9 був конфлікт з приводу грошей на спиртне. Потерпілий почав кричати, прибігли сусіди та попросили ОСОБА_16 піти. Він пішов додому.
Таким чином, злочинні дії ОСОБА_8 були вчинені після того як він встав, щоб йти додому, а ОСОБА_9 відійшов на проїжджу частину та з дороги крикнув йому принизливі слова, на що ОСОБА_8 розізлився, взяв належний йому кухонний ніж, та наніс ОСОБА_9 удари ножем. При цьому з встановлених обставин не вбачається, що ситуація, яка склалася між обвинуваченим та потерпілим вимагала припинення конфлікту шляхом застосування ножа. Потерпілий хоч і мав при собі палицю, на що вказали обвинувачений, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , проте ніяких фізичних дій стосовно ОСОБА_8 не вчиняв, а висловлені ним перед вказаними подіями погрози реально нічим не були підкріплені, окрім словесного їх вираження, що також спростовує доводи захисника про необхідність зупинення агресивних дій потерпілого.
За таких обставин, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК кваліфіковано правильно. Даних про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не встановлено. Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшує покарання, судом не встановлено. Призначене покарання є співмірним скоєному, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді