УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2020 Справа №607/11686/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.05.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з обов`язками, встановленими відповідно до ст. 76 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5 , представника органу з питань пробації ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний відділ Філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області звернувся в суд із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився та доставлений не був, причини неявки не повідомив та органу пробації місце його перебування невідоме.

У судовому засіданні прокурор вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, оскільки вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання у його відсутності буде порушувати права ОСОБА_4 та є неможливим.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, враховуючи думку прокурора, представника органу з питань пробації, яка при вирішенні подання покладається на думку суду, приходжу до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

18.06.2019 року вирок Тернопільського міськрайонного суду набрав законної сили та направлений на виконання в Тернопільський міськрайонний відділ з питань пробації.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Однак, судом, для об`єктивного встановлення обставин, що підтверджують чи спростовують реальні можливості виконання засудженим вироку суду, а також підтверджують його умисне ухилення від виконання вироку, ОСОБА_4 неодноразово викликався до зали судових засідань, однак останній в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомив, місце перебування його невідоме.

Участь засудженого ОСОБА_4 в судовому засіданні з розгляду подання є необхідним, оскільки ним могли б бути спростовані факти щодо підставності подання про скасування звільнення від відбування покарання, а позитивне вирішення даного подання у його відсутності буде порушенням прав засудженого.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання, оскільки забезпечення участі засудженого в судовому засіданні на даний час є неможливим, у зв`язку із чим суд не може з`ясувати причини невиконання засудженим призначеного судом покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Тернопільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1