УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004914 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчими слідчого управління ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004914 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, співробітниками слідчого управління ГУНП в Одеській області, 13.11.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 в ході якого було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.
13.11.2020 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області було винесено постанову про залучення в якості речових доказів вилучене в ході обшуку майно.

Предмети, вилучені під час проведеного обшуку, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, являються засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, або можуть зберігати на собі його сліди, бути предметом кримінального правопорушення.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є доказом злочину. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також проведення подальших слідчих дій.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за її відсутності.

Підозрюваний, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, що підтверджується долученим слідчим рапортом, в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань на адресу суду не заявляв.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на теперішній час в рамках кримінального провадження №0004914 від 27.12.2018 обґрунтовано здійснюється досудове розслідування за фактом можливого вчинення кримінально-протиправних дій в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, в рамках якого про підозру було повідомлено громадянина ОСОБА_6 , за місцем проживання якого й було проведено обшук.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження за результатами проведення наведеного обшуку було вилучено речі, які можуть бути набутими кримінально-протиправним шляхом, які можуть бути використані на підтвердження факту та обставин ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях подальшого забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, з огляду на відповідність вилученого майна категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КК України), на теперішній час наявна необхідність в накладенні арешту майна та застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Що ж стосується вилучених мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, а також жорсткого диску, то слідчий суддя вважає, що такі предмети потребують подальшого дослідження, оскільки такі речі можуть містити доказову інформацію на підтвердження ймовірного вчинення протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, містити відомості з приводу листування між собою осіб, які можуть бути причетними до протиправної діяльності в рамках даного кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя враховує, що санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено як додаткове покарання конфіскацію майна, в зв`язку з чим, у випадку подальшого можливого визнання підозрюваної особи винною у вчиненні інкримінованих йому дій, відносно останнього може мати місце необхідність забезпечення можливого додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Відтак правовими підставами для арешту майна в рамках даного кримінального провадження є відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також відомості в частині можливого застосування в рамках даного кримінального провадження конфіскації майна, як виду додаткового покарання, в свою чергу метою арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів, забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Оскільки за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи (за місцем мешкання якої проведено обшук), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а також забезпечити можливу конфіскацію майна, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності.
При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, а також забезпечити конфіскацію майна, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Викладене свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження, в зв`язку з чим з огляду на обґрунтованість поданого стороною обвинувачення клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про наявність необхідності в його задоволенні.
Між тим, слідчий суддя роз`яснює, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальну можливість звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004914 від 27.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.
Накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 :

1) Мобільний телефон марки «Xiaomi» в корпусі чорного кольору, IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_3 ;

2) Флеш-накопичувачі «Transcend» 8GB та 32 GB;

3) 3 стартові пакети без сім-карт з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

4) Таблетки білого кольору в кількості 58 шт. та таблетки (капсули) білого кольору в кількості 16 шт.;

5) Жорсткий диск «Seagate 250GB», s/n 5QE41XKV;

6) 2 полімерні прозорі пакунки з застібкою типу «Zip-lock», всередині яких мається речовина рослинного походження зеленого та коричневого кольору;

7) Пристрій, зовні схожий на металевий подрібнювач з малюнком з залишками сухої речовини;

8) Пластикова колба (контейнер) жовтого кольору, всередині якого знаходиться пристрій для паління з залишками невідомої речовини;

9) Полімерний прозорий пакунок з застібкою типу «Zip-lock» з кристалічною (прозорою) речовиною;

10) Полімерний прозорий пакунок з застібкою типу «Zip-lock» з кристалічною речовиною білого кольору;

11) Полімерний прозорий пакунок з застібкою типу «Zip-lock» з частково подробленою таблеткою рожевого кольору;

12) Полімерний прозорий пакунок з застібкою типу «Zip-lock» з залишками речовини блакитного кольору;

13) Полімерний прозорий пакунок з застібкою типу «Zip-lock» з залишками речовини білого кольору;

14) Флеш-накопичувач чорного кольору;

15) Порожній пакунок ТОВ «Нова Пошта»

16) Стартовий пакет без сім-карт з номером № НОМЕР_3 ;

17) Картка (візитка) «Shop Natural»;

18) Ізоляційна стрічка жовтого кольору;

19) Посуд (декоративний) у вигляді 3х маленьких тарілок, відерця та пластикової ложки з залишками невідомої речовини;

20) Прозорі полімерні пакунки в загальній кількості 348 шт., маленьких 61, середніх 268, великих 19;

21) 2 фрагменти пластикових пляшок пристрій для куріння з напером зверху на горлянці пляшки із залишками речовини (смоли) на стінках, що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Ухвала підлягає виконанню старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1