Ухвала
іменем України

17 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 204/8241/17
провадження № 51-5453ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 1 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
Встановлені обставини
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 10 червня

2020 року задовольнив клопотання старшого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , затверджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 , та застосував до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 1 жовтня 2020 року залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 та змінив ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року, виключивши з мотивувальної частини цього рішення посилання на відеозапис допиту підозрюваного ОСОБА_5 . В іншій частині ухвалу районного суду залишив без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали цих судів і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, як він мав зробити відповідно до ст. 412 КПК, не зазначив, які положення кримінального процесуального закону допустив суд апеляційної інстанції, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваного судового рішення з огляду на положення статей 370, 404 та 419 КПК у їх взаємозв`язку.
Захисникне зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також захисник не вказав, яких конкретно доводів, наведених в його апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив,унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

У касаційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду (у тому числі щодо приписів ч. 6 ст. 94 та ч. 1 ст. 332 КПК) на спростування доводів, наведених в апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі захисник наголошує на неповноті судового розгляду та на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 1 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5

і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3