Провадження 1-кс/127/9420/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000567 внесеного до ЄРДР 27.07.2020, про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в селі Зарванці, Вінницького району Вінницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000567 від 27.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку із чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 07.07.2020 близько 13:30 години, знаходячись поряд із зупинкою громадського транспорту, що по вулиці Мирна в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_7 , в цей час у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення хуліганських дій відносно останньої, реалізовуючи який ОСОБА_4 почав безпідставно чіплятись до ОСОБА_7 , провокуючи конфлікт.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, діючи публічно, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських спонукань, умисно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, реалізовуючи умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень під приводом, що потерпіла ОСОБА_7 відмовилась вступати з ним в статеві стосунки, піднявши із землі правою рукою предмет, ззовні схожий на камінь, та діючи умисно, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, що регламентують правила співжиття та співвідносин між людьми, цінність та невід`ємність права кожної людини на здоров`я, підійшов до ОСОБА_7 та безпричинно, тримаючи предмет зовні схожий на камінь, замахнувшись, наніс три удари в область голови ОСОБА_7 , в наслідок чого потерпіла втратила рівновагу та впала на землю. В цей час, ОСОБА_4 почав наносити множинні удари потерпілій ОСОБА_7 в область тулуба, ніг та обличчя.

Дії ОСОБА_4 припинили двоє невідомих осіб, що проїжджали повз на автомобілі світлого кольору.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани ділянки потилиці, перелому носа, забою порожнини.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 27.07.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000567 та розпочато досудове розслідування. Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зарванці, Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого-

28.07.2020, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

27.07.2020 о 22.10 год. ОСОБА_4 затримано у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

28.07.2020 ухвалою Вінницького міського суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

керівником Вінницької місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування у виді тримання під вартою.

Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.089.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1, п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме:

переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим;

незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування свідків та потерпілого, з метою зміни їх показів, щоб уникнути або заміну більш м`якого покарання за вказане кримінальне діяння.

Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваного ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Відповідно, до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час, ОСОБА_4 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за яке передбачено покарання на строк до 7 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, в нього відсутні соціально-стримуючі фактори та те, що він перебуваючи на волі він може продовжити свою злочину діяльність, вчиняти нові кримінальні правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, та продовжити вчинення злочинів, тим самим перешкоджати повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, н6іж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, відсутність постійного місця проживання тощо.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людиин в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

В той же час, враховуючи, що злочин вчинений із застосуванням насильства, дає підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, передбачених чинним КПК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 197 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, оскільки вчинено тяжкий злочин, по справі необхідно провести слідчі дії та експертизи, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків, знищити, спотворити або відчужити речові докази по кримінальному провадженню, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, пояснили, що підозрюваний має на утриманні малолітню дитину, посередньо характеризується, доглядає за матір`ю.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання підозрюваногоОСОБА_4 під вартою закінчується 24.09.2020. Разом з тим, по кримінальному провадженню залишилося виконати ряд слідчих дій. Строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 28.10.2020.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, а також обставини кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , наслідки в результаті кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою підозрюваного тривають та не зменшилися, у зв`язку із чим ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

Прокурором та слідчим в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає термін продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування є обґрунтованим.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, проте з урахуванням обставин та наслідків кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 35 (тридцять п`ять) днів, тобто до 22 години 10 хвилин 28 жовтня 2020 року.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 28 жовтня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя