Справа № 308/8968/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене в.о. начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000596 від 03.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
У клопотанні зазначено, що 02 вересня 2020 року, близько 21 години 30 хвилин, біля АЗС «УкрНафта», що по вул. Шевченка в с. Широке, Виноградівського району, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівниками Виноградівського ВП було зупинено автомобіль марки «Volkswagen Jetta» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_4 , де під час перевірки документів в салоні даного автомобіля було виявлено чотирьох осіб громадян Республіки Бангладеша, які представились - ОСОБА_5 , 1997 р.н., ОСОБА_6 , 1998 р.н., ОСОБА_7 , 1995 р.н., ОСОБА_8 , 2001 р.н., та які не мали відповідних документів, що підтверджують право перебування на території України, яких ОСОБА_4 перевозив на вказаному авто з м. Києва до державного кордону України, для подальшого незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України до країн Європейського Союзу.
Дванадцятого вересня 2020 року о 00:31 год., зі служби "102" надійшло повідомлення від працівника поліції ВБЗПТЛ Боринський, про те, що за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район с. Карпати, на трасі М-06, затримано автомобіль марки "Опель", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_9 , у якому останній перевозив 5 нелегальних мігрантів, зокрема 1-ого громадянина Бангладеш та 4-ьох громадян ОСОБА_10 . Виїздом СОГ Мукачівського ВП на місце події було встановлено, що 11.09.2020 близько 23.40 год., працівники УПП в Закарпатській області, на службовому автомобілі марки «Шкода Рапід» переслідували автомобіль марки «Опель Вектра», д.н.з НОМЕР_2 , Литовської Республіки, в якому знаходились нелегальні мігранти. Після зупинки вищевказаного транспортного засобу за допомогою блокування, пасажири вищевказаного автомобіля почали покидати автомобіль та тікати в невідомому напрямку. Під час переслідування інспектором УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції гр. ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , було використано табельну вогнепальну зброю та здійснено три попереджувальні постріли в повітря.
У ході проведення обшуку від 25 вересня 2020 року, який проводився за адресою АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено:
- Два мобільні телефони марки «Iphone 5»;

- Мобільний телефон марки «NOMI»;
- Предмет зовні схожий на пістолет з наявним маркуванням «STALKER Mod 914VK, НОМЕР_3 », калібру 9 мм. з магазином, в якому знаходився один предмет зовні схожий на патрон.
- Мобільний телефон марки «NOKIA» чорного кольору з сім -картою в середині мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 ;
- Мобільний телефон марки «Samsung С3050», IMEI: НОМЕР_5 ;
- Мобільний телефон марки «NOMI», червоного кольору;

У клопотанні зазначено, що вищевказані речі є речовими доказами по даному кримінальному провадженню, а тому з метою унеможливлення розпорядження ними до прийняття судом рішення в кримінальному провадженні, необхідно накласти на них арешт.

Слідчий у судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, згідно з якою просив розглянути подане ним клопотання без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, про причини своєї неявки не повідомив.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального

правопорушення(цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів та запобігання,

зокрема, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, про яке йдеться в клопотанні та яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що подане клопотання про арешт майна є обгрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході обшуку від 25 вересня 2020 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_12 , майно, із забороною розпоряджатися та користуватися таким майном, а саме на:

- Два мобільні телефони марки «Iphone 5»;
- Мобільний телефон марки «NOMI»;
- Предмет зовні схожий на пістолет з наявним маркуванням «STALKER Mod 914VK, НОМЕР_3 », калібру 9 мм. з магазином, в якому знаходився один предмет зовні схожий на патрон.
- Мобільний телефон марки «NOKIA» чорного кольору з сім -картою в середині мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 ;
- Мобільний телефон марки «Samsung С3050», IMEI: НОМЕР_5 ;
- Мобільний телефон марки «NOMI», червоного кольору;

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1