Справа № 567/1181/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000049 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соснівка Дубенського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працює водієм у ФОП ОСОБА_6 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

16.08.2020р. близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу приміщення магазину «Смак», що в м.Острог, проспект Незалежності Рівненської області, під час конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс два удари кулаком правої руки в ділянку голови потерпілого, чим заподіяв ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді : синців на верхніх повіках обох очей, садно біля зовнішнього кута правої брови, відсутність 1/2 частини 5-го зуба на верхній щелепі зліва, припухлість м`яких тканин в ділянці підборіддя зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 117 від 14.09.2020 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України винним себе визнав повністю та пояснив, що 16.08.2020р. близько 11 год. він їхав в сторону м.Рівне та під`їхавши до автобусної зупинки, що знаходиться в м.Острог біля магазину «Смак» помітив, що стояв автомобіль марки «Форд», який підбирав пасажирів. Такі дії водія автомобіля марки «Форд», яким як згодом виявився був ОСОБА_4 , його обурили, оскільки він здійснює регулярні пасажирські перевезення на законних підставах, в той час як водії інших транспортних засобів здійснюють пасажирські перевезення нелегально. Він підійшов до ОСОБА_4 з метою з`ясувати, що він робить, на що той повідомив, що на прохання сусідів та друзів підвозить їх додому. Після цього в нього виник намір забрати ключі із замка запалювання автомобіля ОСОБА_4 , та останній вчинив йому опір. В подальшому між ними виник конфлікт в ході якого він завдав ОСОБА_4 два удари кулаком руки у обличчя. Пояснив, що погарячкував, про вчинене шкодує, просить вибачення у потерпілого. У вчиненому розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 16.08.2020р. близько 11 год. він їхав на автомобілі із сусідкою та її онукою та на прохання іншої сусідки зупинився на зупинці в м.Острог біля магазину «Смак», щоб їх підвезти. Коли він зупинився до нього раптово підбіг ОСОБА_5 та заскочив у салон автомобіля з наміром забрати ключі. Між ними виникла сутичка в ході якої ОСОБА_5 завдав йому два удари кулаком в голову, перший удар йому заподіяв в салоні автомобіля та другий удар був завданий на вулиці. В подальшому з приводу отриманих тілесних ушкоджень він звертався за медичною допомогою та поніс витрати, які на даний час ОСОБА_5 йому не відшкодував. При обранні міри покарання для обвинуваченого покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно кримінальний проступок.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він по місцю роботи характеризується позитивно, працює водієм, за віком та станом здоров`я є працездатним, завдану потерпілому шкоду, яка складається з витрат на лікуванні не відшкодував, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно довідки КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» від 15.09.2020р. ОСОБА_5 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1