Справа №635/3583/20
Провадження по справі 1-в/635/469/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26 листопад 1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 17, ч.ч.1, 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 05 червня 2000 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-20 лютого 2002 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 К України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

-16 жовтня 2003 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 7 днів позбавлення волі, звільненого 26 серпня 2006 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 16 грудня 2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28 квітня 2010 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 13 листопада 2012 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 301 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 26 липня 2013 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого від покарання 10 червня 2016 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2016 року умовно-достроково на 1 місяць 24 дні;

- 18 квітня 2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

- 27 вересня 2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 198, 71 КК України до 1 року 8 місяців обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
25 червня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 як особи, яка довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 станом на 17 червня 2020 року відбув більше ніж 1/2 призначеного судом строку покарання. За час тримання з 28 серпня 2019 року в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» характеризувався посередньо, режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. Засуджений ОСОБА_4 прибув до державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» 01 жовтня 2019 року. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати, працевлаштований на ФОП « ОСОБА_5 » згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, приймає активну участь у проведенні ремонту житлових секцій відділень СПС. За час відбування покарання допускав випадки порушення порядку відбування покарання, мав одне стягнення, яке знято в установленому законом порядку. Під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку на кращу, має три заохочення, характеризується позитивно. Процесуальні витрати за вироком суду відшкодовано у в повному обсязі. Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, міру покарання вважає справедливою.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання начальника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 198 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді 8 місяців обмеження волі за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року та остаточно призначено покарання у виді 1 року 8 місяців обмеження волі.

Вирок набрав законної сили 24 жовтня 2019 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 28 серпня 2019 року, кінець строку 25 березня 2021 року.

Судом встановлено, що засуджений з 01 жовтня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби ОСОБА_7 від 02 червня 2020 року, засуджений ОСОБА_4 прибув до державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» 01 жовтня 2019 року. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований на ФОП « ОСОБА_5 » згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Приймає активну участь у проведенні ремонту житлових секцій відділень СПС. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 мав одне стягнення, яке знято в установленому законом порядку, під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку на кращу, має три заохочення, характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру засуджений ОСОБА_4 ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Засуджений ОСОБА_4 бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Засуджений ОСОБА_4 за характером врівноважений, цілеспрямований, у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до статті 59 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений ОСОБА_4 підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, передачі.

Витрати за проведення судово-криміналістичних досліджень відшкодував у повному обсязі, стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках установи засуджений не перебуває.

Адміністрація виправного центру вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочини невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
З довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 вбачається, що засуджений за час відбування покарання мав три заохочення 08 січня 2020 року, 19 березня 2020 року 22 травня 2020 року та одне стягнення 29 лютого 2020 року, яке достроково знято у встановленого законом порядку.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Отже, враховуючи дані особової справи засудженого та довідки про стягнення та заохочення, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не має систематичного характеру,в тому числі, з огляду на стягнення, якому підданий засуджений 29 лютого 2020 року.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , останній з жовтня по лютий 2019 року працював в обслуговуючому персоналі установи, зокрема, у жовтні 2019року в обслуговуючому персоналі відпрацював 10 робочих днів, в листопаді 2019 року 7 робочих днів, в грудні 2019 року 8 робочих днів, у січня 2020 року 8 робочих днів, в лютому 2020 року 5 робочих днів, з загалом за 5 місяців засуджений відпрацював 38 робочих днів. З березня по червень 2020 року засуджений працював у майстерні установи.
Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, 10 червня 2016 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2016 року був звільнений умовно-достроково на 1 місяць 24 дні за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2013 року.
Разом з тим, після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, за що був засуджений до обмеження волі.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1