ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1165/20 Номер провадження 11-сс/814/744/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах СВК «Багачанський» на ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000091,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, та наклав арешт на чотири земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами з посівами сільськогосподарських культур з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій стосовно знищення чи пошкодження урожаю, але без позбавлення права його збору з передачею на відповідальне зберігання СВК «Багачанський».

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що земельні ділянки з посівами сільськогосподарських культур визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, тому відповідають критеріям, встановленим ст.98 КПК України, а незастосування арешту майна може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення або відчуження речових доказів.

При цьому, з огляду на принципи розумності та співмірності обмеження права власності, зауважив про необхідність застосування найменш обтяжливого способу арешту, не позбавляючи володільця права збору урожаю, з метою уникнення негативних наслідків у виді зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності СВК «Багачанський».

Також врахував відсутність конфіскації як додаткового виду покарання у санкції ч.2 ст.197-1 КК України та звернув увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

В апеляційній скарзі представник СВК «Багачанський» - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

При цьому зазначає про відсутність доказів протиправного використання земель, які перебувають у власності та в межах Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області.

Вказує, що земельні ділянки, на які накладено арешт, перебували в оренді СВК «Багачанський» на підставі договорів оренди, укладених з Хорольською державною адміністрацією (в подальшому передані в комунальну власність Покровськобагачанської сільської ради) на строк до 20 листопада 2019 року.

Водночас, не заперечує факт подальшого використання СВК «Багачанський» земельних ділянок після закінчення строку дії договорів оренди щодо них у зв`язку з тим, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :00:029:0004 та :00:029:0005 вже були посіви озимої пшениці, які було здійснено у вересні 2019 року, тобто в період дії договорів оренди землі, а на земельних ділянках з кадастровими номерами :00:009:0040 та :00:009:0041 посів соняшнику та кукурудзи було здійснено після закінчення відповідних договорів.

Вважає, що наведені обставини можуть свідчити лише про порушення СВК «Багачанський» як орендарем приписів ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» та, як наслідок, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.54 КпАП України (порушення строків повернення тимчасово зайнятих земель).

Разом з тим вказує, що і після закінчення строку дії договорів оренди земельних ділянок СВК «Багачанський» продовжував сплачувати орендну плату за їх використання.

Крім того, участь СВК «Багачанський» в земельних торгах щодо продажу права оренди на земельні ділянки не має та не може мати доказового значення в даному кримінальному провадженні, а також не має правового значення для кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.197-1 КК України.

Зазначає, що накладення арешту на земельні ділянки не узгоджується з положеннями п.5 та п.6 ч.2 ст.173 КПК України, оскільки такий арешт не є співмірним із завданнями кримінального провадження.

При цьому звертає увагу, що господарська діяльність СВК «Багачанський» має сезонний характер та залежить від економічних результатів реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції. Тому, накладення арешту може призвести до виникнення заборгованості з виплати заробітної плати працівникам СВК «Багачанський», а також сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Крім того, вказує, що внаслідок накладення арешту на зібраний урожай СВК «Багачанський» не зможе виконати свої господарські зобов`язання за укладеним 20 липня 2020 року договором поставки, що призведе до застосування фінансових санкцій з боку контрагента.

Не погоджується з висновком слідчого судді про відповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, визначеним ч.2 ст.98 КПК України.

Прокурор направив до апеляційного суду клопотання про закриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ч.3 ст.132 КПК України визначає:

існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність доказів, які б свідчили, що використання СВК «Багачанський» вказаних земельних ділянок, які перебувають у власності та у межах Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області, утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України. Також слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали зазначив, що накладення арешту на земельні ділянки з посівами сільськогосподарських культур може привести до фактичного знищення урожаю. Крім того, звернув увагу, що озиму пшеницю посіяно ще восени 2019 року під час дії договору оренди, тобто правомірно.

Таким чином, слідчий суддя визнав недоведеним існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, що є обов`язковою умовою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ч.3 ст.132 КПК України.

Крім того, слідчий суддя встановив, що арешт в даному випадку не буде відповідати принципам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, та може привести до негативних наслідків у виді фактичного знищення урожаю.

Водночас, слідчий суддя з урахуванням того, що земельні ділянки з посівами сільськогосподарських культур відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, наклав на них арешт, допустивши таким чином істотні суперечності.

Враховуючи, що висновки слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту ніким із учасників провадження не оспорюються, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, від неї не відмовилася, враховуючи приписи ст.403 КПК України, відсутні підстави для закриття апеляційного провадження, про що клопотав прокурор.

Керуючись статтями 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000091 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000091 про арешт майна.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4