Номер провадження: 11-кп/813/346/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуюча суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2020 у кримінальному провадженні №003421, внесеному до ЄРДР 30.06.2019, якою продовжено строк тримання під вартою відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працює, без місця реєстрації на території України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Нові Палешти, Палештського р-ну, республіки Молдови, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який працює водієм у КУ «Горавтогосподарство», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

встановив:
Короткий зміст оскарженої ухвали.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2020 у кримінальному провадженні №003421, внесеному до ЄРДР 30.06.2019, відмовлено в задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про зміну запобіжних заходів на домашній арешт.
Задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
Продовжено ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 /шістдесят/ днів, тобто до 16.02.2021. Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_9 не визначено.
Продовжено ОСОБА_10 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 /шістдесят/ днів, тобто до 16.02.2021. Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_10 не визначено.
Продовжено ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 /шістдесят/ днів, тобто до 16.02.2021. Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 не визначено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливістю переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Ухвала суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не оскаржується.
Не погоджуючись з оскарженою ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати оскаржену ухвалу, обрати запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням електронних засобів його контролю, або визначити розмір застави.
Апелянт вважає, що ризики, на які вказує прокурор у клопотанні та суд першої інстанції в ухвалі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки: у нього на утриманні знаходиться батько інвалід 2 групи; онкохвора, безробітна матір; має цивільну дружину, з якою виховують двох малолітніх дітей. Також, на думку апелянта, районний суд не прийняв до уваги, що у справі відсутні вагомі докази про вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що саме він вчинив постріл в потерпілого, а обвинувачений ОСОБА_8 , навпаки, намагався припинити його дії. Крім цього захисник вказує, що в кримінальному провадженні проведені усі експертизи та допитані свідки, а тому відсутній ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Також захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 має тяжкий стан здоров`я, та тримається під вартою з 03.07.2019, тобто вже чотирнадцять місяців, що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального законодавства, а саме п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, та практики Європейського суду з прав людини.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши виділені матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд враховує тяжкість інкримінуємого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, а також те, що судовий розгляд кримінального провадження триває, на підставі чого приходить до висновку щодо продовження існування ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
В зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, місця роботи, а також тривалий час перебування під вартою, апеляційний суд не вважає такими, що переважають справжній суспільний інтерес, не зможуть запобігти наявним у справі ризикам, тому не беруться до уваги апеляційним судом при прийнятті рішення по суті апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст .ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та існуючі ризики, які не зменшилися.

Виділені матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявності обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційного суду наявність вищевказаних обставин апеляційному суду також не доведено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про наявність підстав для необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, а також про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, оскільки запобігти наявним у справі ризикам іншим чином є неможливим.

Доводи апеляційної скарги про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, апеляційний суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ухвалою районного суду вирішувалось питання щодо продовження строку запобіжного заходу, а не обрання, а також те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 спричинив загибель людини, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відсутні.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обвинувачення у вчинені ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки запобігти наявним у справі ризикам іншим чином є неможливим.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 407, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2020, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №003421, внесеному до ЄРДР 30.06.2019, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4