Справа № 487/3965/20
Провадження № 1-кс/487/4637/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 25.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_5 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 25.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, звернувся 17.07.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 15.07.2020 року під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де надаються інтимні послуги за сприяння службових осіб УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, зокрема: блокноти-зошити розміром «А4» з графіками розкладу роботи та чорновими записами у кількості 4 штук; блокнот коричневий з чорновими записами; блокнот маленький у клітинку з чорновими записами; 2 аркуші паперу у файлі «Штрафи»; телефон «Айфон» білого кольору, ззаду золотистого, з сім-карткою НОМЕР_1 ; телефон HUAWEI синього кольору в чорному чохлі, без сім-картки; 2 (два) мобільних телефони NOMI сірого кольору з сім-карткою «Київстар» в одному та сім-карткою «Лайф» в іншому.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Слідчим управлінням ТУ ДБР у м. Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 від 25.02.2020 щодо протиправних дій службових осіб УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області за ознаками злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою Одеської області.
Установлено, що службовими особами УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, які, згідно зі своїми посадовими обов`язками, повинні виконувати завдання та обов`язки з попередження, виявлення і розкриття злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми, налагоджено схему отримання неправомірної вигоди від осіб, які надають інтимні послуги.
Слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва 14.07.2020 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де надаються інтимні послуги за сприяння службових осіб УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області.
На підставі вказаного судового рішення 15.07.2020 службовими особами Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві та УСБУ в Одеській області проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку встановлено та вилучено: у приміщенні під назвою кухня: 1) Блокноти-зошити розміром «А4» з графіками розкладу роботи та чорновими записами у кількості 4 штук; 2) Блокнот коричневий з чорновими записами; 3) Блокнот маленький у клітинку з чорновими записами; 4) 2 аркуші паперу у файлі «Штрафи»; 5) Телефон «Айфон» білого кольору, ззаду золотистого, з сім-карткою НОМЕР_1 ; 6) Телефон HUAWEI синього кольору в чорному чохлі, без сім-картки;

Окрім цього, у великій кімнаті на першому поверсі встановлено та вилучено 2 (два) мобільних телефони NOMI сірого кольору з сім-карткою «Київстар» в одному та сім-карткою «Лайф» в іншому. Вищевказані предмети вилучені та поміщені до поліетиленового пакету білого кольору.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно на майно, яке вилучене 15.07.2020 року під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де надаються інтимні послуги за сприяння службових осіб УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, зокрема: блокноти-зошити розміром «А4» з графіками розкладу роботи та чорновими записами у кількості 4 штук; блокнот коричневий з чорновими записами; блокнот маленький у клітинку з чорновими записами; 2 аркуші паперу у файлі «Штрафи»; телефон «Айфон» білого кольору, ззаду золотистого, з сім-карткою НОМЕР_1 ; телефон HUAWEI синього кольору в чорному чохлі, без сім-картки; 2 (два) мобільних телефони NOMI сірого кольору з сім-карткою «Київстар» в одному та сім-карткою «Лайф» в іншому.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Першого слідчого відділу Слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1