Дата документу 14.01.2021 Справа № 335/705/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/230/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/705/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 31 липня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 30.10.2019 року приблизно о 14:10 год., перебуваючи у громадському місці, а саме біля зупинки громадського транспорту ТЦ «Україна» по пр.Соборному в м.Запоріжжі, поруч із якою знаходилась палатка із символікою політичної партії «Партія Шарія», в якій знаходився член партійної організації ОСОБА_9 та виконував агітаційні дії, а саме роздавав газети, діючи з раптово виниклим умислом на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, ігноруючи існуючі в суспільстві норми поведінки, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, раптово підійшов до вказаної палатки та, схопивши лівою рукою прапор, на якому зображено логотип політичної партії «Партія Шарія», шляхом нанесення декількох ударів предметом, схожим на ніж, який мав при собі, розрізав вищевказаний прапор з правого нижнього боку. Після цього ОСОБА_8 грубо виразився непристойними словами щодо особи ОСОБА_10 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, направившись у бік пішохідного переходу, що розташований на зупинці громадського транспорту ТЦ «Україна».

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом. Йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просила вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити. Свої вимоги мотивувала тим, що під час судового розгляду не було доведено а ні суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, а ні об`єктивної. В обґрунтування винуватості ОСОБА_8 суд послався, зокрема, на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2019 року за участю свідка ОСОБА_9 . Разом з тим, з даного протоколу вбачається, що особи, які пред`являлися для впізнання свідку ОСОБА_9 , відмінні між собою за віком, різні за зростом та зовнішністю. Крім того, вказана процесуальна дія відбувалася 05.11.2019 року без роз`яснення ОСОБА_8 його процесуальних прав (в тому числі і мати адвоката), оскільки незрозуміло в якому статусі була особа, яка пред`являлася для впізнання. Підозра ОСОБА_8 була пред`явлена значно пізніше (наприкінці листопада 2019 року), тому ОСОБА_8 не мав об`єктивної можливості скористатися своїм правом на захист. А тому такий доказ не міг бути покладений судом в основу вироку. Крім того, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також представник потерпілого ОСОБА_13 не були безпосередніми очевидцями події, а тому їх покази не можна сприймати як належні та такі, що доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Таким чином, винуватість ОСОБА_8 не доведена належними, допустимими та достатніми доказами.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок у даній справі зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.

При цьому, виходячи зі змісту мотивувальної частини вироку, винятковий цинізм, на переконання суду першої інстанції, виразився в тому, що обвинувачений ОСОБА_8 у громадському місці грубо виразився непристойними фразами щодо особи ОСОБА_10 .

Разом з тим, нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян є ознаками дрібного хуліганства, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

Крім того, відповідно до роз`яснень п.п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.296 КК хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, у контексті ст.296 КК можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та інше.

Проте, жодна із зазначених дій, яка могла би свідчити про наявність в діях обвинуваченого ознак виняткового цинізму, обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акта інкримінована не була і в судовому засіданні не встановлена. Відтак висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчиненні хуліганства, що супроводжувалось саме винятковим цинізмом, на думку колегії суддів, є недостатньо мотивованим та необґрунтованим.

З обвинувального акта вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у тому, що він, перебуваючи у громадському місці, раптово підійшов до палатки із символікою політичної партії «Партія Шарія» та, схопивши лівою рукою прапор, на якому зображено логотип політичної партії «Партія Шарія», шляхом нанесення декількох ударів предметом, схожим на ніж, який мав при собі, розрізав вищевказаний прапор з правого нижнього боку. Після цього ОСОБА_8 грубо виразився непристойними словами щодо особи ОСОБА_10 , та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, фактично описавши пред`явлене обвинувачення як хуліганство, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, прокурор тим не менш кваліфікував такі дії ОСОБА_8 як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.
Зазначене свідчить про те, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення явно не узгоджується із кримінально-правовою оцінкою його діянь.

Таку невідповідність формулювання обвинувачення із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення районний суд мав встановити під час підготовчого судового засідання. І, встановивши невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вимогам ст.291 КПК, мав повернути обвинувальний акт прокурору для усунення зазначеного недоліку.

Проте суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув у зв`язку з чим ухвалив судове рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню. Між тим, з огляду на те, що встановлені недоліки не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 31 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4