Єдиний унікальний номер справи 185/1924/19
Провадження № 1-кп/185/155/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року Колегія Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002348 від 04 грудня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 60 днів, у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою спливає 25 липня 2020 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо продовження його запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, вважає, що тяжкість покарання не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, розгляд кримінального провадження триває.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, частина яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено тривалий строк позбавлення волі. Це є одним з підтвердженням наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, для вирішення питання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу.
На думку колегії суддів, ОСОБА_5 під тяжкістю встановленого покарання може переховуватись від суду. Потерпіла висловлювала занепокоєння дзвінками обвинуваченого із СІЗО з погрозами на її адресу, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу. Потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що обвинувачений, перебуваючи в слідчому ізоляторі, здійснював їй телефонні дзвінки, і погрожував.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України: знищення, схов або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на даній стадії розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перестав бути актуальним у зв`язку з тим, що досліджені докази сторони обвинувачення та сторони захисту, тому цей ризик не береться до уваги при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною.
На думку колегії суддів, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 має бути продовжений.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - до 14 вересня 2020 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3