Справа № 214/5407/20
1-кп/214/905/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000860 від 03 червня 2020 року щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, має професійно-технічну освіту, працючого оператором ПУ СПЦ-2 ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
04 травня 2020 року приблизно о 20 год. 45 хв. ОСОБА_3 , знаходився біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , де у останнього виникла словесна сварка із раніше йому знайомою ОСОБА_7 , під час якої у ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав два удари кулаками рук по обличчю, від яких ОСОБА_7 упала на землю. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс ногами, не менш як 4 удари, по тулубу та лівому стегну ОСОБА_7 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження та фізичний біль потерпілій.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого стегна, який згідно висновків судово-медичних експертів №926 від 17.06.2020 та №1211 від 29.07.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
Умисні дії кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.
31 липня 2020 року між прокурором ОСОБА_8 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_7 від 31 липня 2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_9 , було укладено угоду про визнання винуватості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті та підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Також пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України, яке відноситься до кримінальних проступків. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності. Крім того, заява останньої не містять заперечень з приводу затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором, за її письмової згоди, та обвинуваченим.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 31 липня 2020 року, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.1 ст.125 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Крім того, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, ст.476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесене до кримінальних проступків, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілої ОСОБА_7 , якою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, враховуючи, що міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.125 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
При призначенні покарання, визначеного угодою від 31 липня 2020 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, визначається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.47, 49-50), має позитивну характеристику з місця роботи та посередню з місця проживання (т.2 а.с.54-56), має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.52).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Потерпілими цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.
Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості, укладену 31 липня 2020 року між прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_7 на укладання угоди від 31 липня 2020 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000860 від
03 червня 2020 року затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 липня 2020 року, покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Матеріали кримінального провадження №0000860 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №214/5407/20, провадження
№1-кп/214/905/20.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1