ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. № 11-кп/807/211/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 20 січня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 України

та ОСОБА_9 , вирок відносно якого не оскаржується.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

9 липня 2019 року приблизно о 04 годині, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, а саме: телевізор марки «ST», модель «TV LED19HD500U», в корпусі чорного кольору, вартістю 2 500,00 грн.; телевізор марки «Saturn», модель «TV LED1940FHD300U», в корпусі чорного кольору, вартістю 4 500,00 грн.; настінну акустику марки «SKY SOUND» модель «ТІЗО 2 in», вартістю 3 000,00 грн., яке належить потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинили матеріальну шкоду на загальну суму 10 000,00 грн. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишили приміщення кафе та зникли з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденими майном та розпорядились ним на власний розсуд.
Крім того, 01 вересня 2019 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою м. Запоріжжя, вул. Сталеварів 30, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшовши на відкриту площадку кафе «Смоки Бургер», де діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу викрав Apple iPod Touch, пам`ять ємкістю 64GB, в корпусі біло-золотистого кольору, вартістю 9 700,00 грн., з урахування ПДВ. Після чого ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, 03 вересня 2019 року, приблизно о 05 годині 04 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшовши до під`їзду №1 вказаного будинку та піднявся на перший поверх. Після чого, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зі стіни біля кв. АДРЕСА_5 , викрав відеодомофон «ARNY AVD-NG791», серійний номер 74, вартістю 1 500,00 грн., з урахування ПДВ. Після чого ОСОБА_7 , розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2020 року:
зокрема ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироку суду законної сили.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання з 1 жовтня 2019 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком щодо визнання винним обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що він в даній частині підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що суд ухвалив вирок на підставі недопустимих доказів, неправильно оцінив показання свідків, які свідчили на користь сторони захисту.

Зокрема відеозаписи з відеодомофону «ARNI AVD-NG791», зафіксовані на DVD-R диску; відповідний протокол огляду відеозаписів; відеозаписи з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксовані на DVD-R диску; відповідні протоколи огляду відеозаписів від 10.07.2019 року та від 18.09.2019 року на думку апелянта є недопустими доказами, оскільки отриманні не у спосіб, передбачений ст. 159 КПК України.

Крім того, вказує, що на відеозаписах за трьома епізодами лише вбачається, що ця особа схожа на ОСОБА_7 , при цьому зокрема за епізодом від 09.07.2019 року ОСОБА_9 не підтвердив участь ОСОБА_7 у крадіжці.

Також вказує про незаконність проведеного обшуку 03.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 з підстав порушення вимог ст.ст. 233, 236, 107 КПК України, що підтвердили свідки ОСОБА_13 (власниця квартири) та ОСОБА_14 (понята), проте залишено судом без належної оцінки, не оглядався відеоматеріал протоколу обшуку.
Окрім цього, захисник вказує, що суд безпідставно критично оцінив показання свідка ОСОБА_14 щодо неправомірності проведеного обшуку через її зацікавленість, та необґрунтовано врахував показання свідка ОСОБА_15 , який прибув до квартири разом з працівниками поліції, збирав та пакував вилучені речі, хоча поняті мають лише спостерігати за ходом слідчої дії, а не приймати активну участь.

Просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження закрити.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваним вироком, вказавши про невизнання ним своєї вини та відсутності будь-яких доказів його провини, зокрема і те, що жодний потерпілий його не впізнав.

Просить скасувати вирок суду.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, вказавши про те, що докази є недопустимими, обшук не відповідає вимогам ст. 236 КПК України, оскільки почався без ухвали суду. Просила її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність обшуку за місцем його проживання.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги захисника, зазначивши, що докази здобуті в законний спосіб, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Судова колегія, перевіряючи доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, незважаючи на доводи сторони захисту, які були також предметом оцінки в суді першої інстанції, щодо відсутності допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 , місцевий суд обґрунтовано з посиланням на сукупність досліджених доказів, відхилив позицію сторони захисту.

Так, за епізодом від 9 липня 2019 року (крадіжка в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 »)

Факт здійснення крадіжки в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 9 липня 2019 року підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_10 до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про викрадення двох телевізорів та акустичної системи та рапортом про прийняття вказаної заяви (т.1 а.п.116-117).

Згідно витягу № 0001584 9 липня 2019 року за вищенаведеною заявою потерпілої внесені відомості до ЄРДР за ч.3 ст. 185 КК України (т.1 а.п.115).

Відомості копій виписки з ЄДРЮОФОП та договору оренди нежитлового приміщення від 01.12.2017 року засвідчують те, що потерпіла ОСОБА_10 є фізичної особою-підприємцем та орендує нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . (т.1 а.п.118-121)

Довідкою від 09.07.2019 року підтверджено вартість викрадено - телевізора (ST TV LED19HD500U) 2500,00 грн.; телевізора Saturn ( TV LED40FHD300U) 4500,00 грн.; акустики настінної SKY SOUND NS30 2 in - 3000,00 грн. (т.1 а.п.126)

Факт пошкодження скла вхідних дверей у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується протоколом огляду місця події від 09.07.2019 з доданими фототаблицями (т.1 а.п.122-124).

Перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та викрадення ними телевізора зі стійки, телевізора зі стіни та настінної акустики підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження, встановлених у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який був оглянутий судом в порядку ст. 359 КПК України, та відомостями протоколу огляду відеозапису від 10.07.2019 року (т.1 а.п.129-132, 134).

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд при відтворенні вказаного відеозапису вказав на відсутність сумнівів з огляду на риси обличчя особи, що крадіжку вчинено зокрема саме ОСОБА_7 , що спростовує доводи сторони захисту з приводу лише схожості між ОСОБА_7 та особою, яка вчинили крадіжки.

За протоколом слідчого експерименту від 19.09.2019 року за участю ОСОБА_9 та відеозаписом до нього слідує, що крадіжку у приміщенні кафе «Карсі Хоровац» ОСОБА_9 вчинив з іншою особою (т.1 а.с.135-143).

Допитаний свідок ОСОБА_16 , який на момент вчинення злочину був оперуповноваженим СКП Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, підтвердив, що після перегляду відеозапису з камер відеоспостереження з кафе «Карсі Хоровац» за подіями, які відбулися 09.07.2019, ним було упізнано учасників вказаних подій, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності та ним затримувалися, на яких також вказав і у судовому засіданні, як на осіб які були учасниками подій у даному випадку і зображені на відеозаписах.

Доводи сторони захисту щодо непідтвердження ОСОБА_9 участі ОСОБА_7 в крадіжці з кафе «Карсі Хоровац» є непереконливими.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 , хоча і не називаючи прізвища, але вказував про вчинення даного злочину з іншим чоловіком.

При цьому, суд оцінював покази обвинуваченого ОСОБА_9 у сукупності з іншими доказами, які наочно демонструють вчинення крадіжки з кафе «Карсі Хоровац» за участю як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_7 .

Зокрема, відеозапис з камер відеоспостереження (т.1 а.п.127-132) та показання свідка ОСОБА_16 підтверджуєть перебування, зокрема ОСОБА_7 в приміщенні кафе «Карсі Хоровац» та вчинення обома обвинуваченими за узгодженими діями між собою крадіжки двох телевізорів та акустичної системи.

За епізодом від 1 вересня 2019 року (крадіжка в кафе «Смоки Бургер»)

Факт здійснення крадіжки в кафе «Смоки Бургер» 1 вересня 2019 року підтверджується протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_11 до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про викрадення «Ipod»(т.1 а.п.166).

Згідно витягу № 00024072 жовтня 2019 року за вищенаведеною заявою потерпілого внесені відомості до ЄРДР за ч.2 ст. 185 КК України (т.1 а.п.165).

Протоколом огляду місця події від 02.10.2019 року з доданими фототаблицями зафіксовано обстановку та розташування меблів, а також виявлено, що майданчик кафе обладнаний відеоспостереженням (т.1 а.п.167-172).

Потерпілим ОСОБА_11 добровільно передано слідчому відеозаписи з камер відеоспостереження від 01.09.2019 року (т.2 а.с.4)

Відомості відеозапису з камер відеоспостереження підтверджують вчинення саме ОСОБА_7 крадіжки зі столу, розташованого на літньому майданчику, планшету (т.2 а.п.7), що також узгоджується з протоколом огляду відеозапису від 25.10.2019 року (т.2 а.п.5).

Аргументи сторони захисту з приводу лише схожості між ОСОБА_7 та особою, яка вчинила крадіжки в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », колегія суддів зауважує, що суд при відтворенні відеозапису вказав на чітке зображення та відсутність сумнівів, що крадіжку вчинено саме ОСОБА_7 .

Обставини отримання доказів у вигляді видачі потерпілим відеозапису з камер відеоспостереження, їх огляд органом слідства вказують на логічну послідовність отримання даних доказів.

Фіксування огляду відеозапису з камер спостереження у відповідності до вимог 223, 237 КПК України, дослідження даного доказу безпосередньо місцевим судом, отримані відомості щодо обставин крадіжки, вчиненої, зокрема обвинуваченим ОСОБА_7 - не викликають жодного сумніву у належності та допустимості здобутих слідством доказів.

Так, за епізодом від 9 вересня 2019 року (крадіжка по вул. Л. Жаботинського,10, м. Запоріжжя)

Факт здійснення крадіжки по АДРЕСА_4 9 вересня 2019 року підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_12 до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про викрадення камер та домофону з під`їзду будинкута рапортом про прийняття вказаної заяви (т.1 а.п.175-176).

Згідно витягу № 000228521 вересня 2019 року за вищенаведеною заявою потерпілої внесені відомості до ЄРДР за ч.2 ст. 185 КК України (т.1 а.п.174).

Копією товарного чека Інтернет магазина від 25.02.2015 року підтверджена загальна вартість викрадено, що складає 7 992,00 грн. (т.1.а.п.181).

За протоколами огляду місця події від 21.09.2019 року підтверджується місце вчинення кримінального правопорушення, яким є у під`їзді буд. АДРЕСА_4 , під час огляду якого було виявлено та оглянуто отвори в стіні, з яких розташовані кабелі, мають пошкодження у вигляді обрізу та фотознімок із зображенням особи ( ОСОБА_7 ), зроблений 03.09.2019 о 05 год. 04 хв. з камери відеспостереження (т.1 а.п.177-179).

Відомості відеозапису з камери відеоспостереження підтверджують пошкодження ОСОБА_7 відеодомофону у під`їзді буд. АДРЕСА_4 (т.2 а.п.8), що також узгоджується з протоколом огляду відеозапису від 25.10.2019 року (т.2 а.п.10-11).

Відповідно до протоколу обшуку від 03.09.2019 року проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місце проживання ОСОБА_7 було вилучено, зокрема: відеодомофон чорного кольору (зовнішній дзвінок); кепку чорного кольору з емблемою та надписами «Fred Perri» (т.1 а.п.151-153).

Потерпіла ОСОБА_12 відповідно до протоколу огляду предмета від 30.10.2019 року впізнала у вилученому під час обшуку як належний їй та викрадений відеодомофон (зовнішній дзвінок) (т.1 а.п.189-191).

Вилучена під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 кепка чорного кольору з емблемою та надписами «Fred Perri» повністю відповідає візуальному огляду кепки, в якій перебував ОСОБА_7 03.09.2019 у під їзді будинку АДРЕСА_4 згідно до фото та відеозображення, досліджених у судовому засіданні.

Отже, вилучені під час обшуку відеодомофон та кепка відповідають визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів, що і знайшло відображення у постанові слідчого від 30.10.2019 року про визнання речовими доказами (т.1 а.п.192).

Оцінюючи аналогічні доводи сторони захисту тим, які були висловлені при судовому розгляді у суді першої інстанції з посиланням на показання свідків ОСОБА_13 , яка є власницею квартири та понятої при обшуку ОСОБА_14 щодо неправомірності проведеного обшуку, то місцевий суд обґрунтовано віднісся до них критично, навівши власні висновки, з якими погоджується апеляційна інстанція. Тому апеляційна інстанція не бере до уваги твердження захисника щодо безпідставного відхилення показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .

При цьому, районний суд зважив на обставині родинних відносин свідка ОСОБА_13 як матері обвинуваченого ОСОБА_7 , дружніх стосунках між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і головне на показах свідка ОСОБА_14 щодо обставин потрапляння працівників поліції до квартири, як таких, що їй відомі зі слів ОСОБА_13 .

Отже, свідок ОСОБА_14 не було очевидцем обставин, на які вказує ОСОБА_13 і знає їх лише зі слів останньої.

При цьому ОСОБА_13 підтвердила факт проведення обшуку за місцем проживання її та сина ОСОБА_7 , вказала на вилучення речей, зокрема з кімнати сина.

Аналогічні обставини проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 підтвердила і ОСОБА_14 .

Колегія суддів звертає увагу на наявність ухвали слідчого судді, на підставі якої проводився обшук (т.1 а.п. 149-150) та показань іншого понятого ОСОБА_15 , згідно яких обшук проводився на підставі ухвали, яка була зачитана жінці, яка відчинила двері.

Свідок ОСОБА_15 не був знайомий з обвинуваченим, неприязних стосунків між ними не існувало, тобто жодних підстав вважати, що свідок зацікавлений в розгляді кримінального провадження не має, що усуває наявність підстав сумніватися у показаннях ОСОБА_15 та спростовує доводи сторони захисту щодо сумнівності даних показань.

На переконання колегії суддів відсутні вагомі підстави для висновку про недопустимість протоколу обшуку.

Частиною 10 статті 236 КПК України передбачено фіксування проведення обшуку житла.

Аргументи сторони захисту щодо не дослідження відеозапису обшуку не спроможні вказувати на недопустимість протоколу обшуку, під час якого був вилучений предмет злочину.

При цьому, судова колегія акцентує увагу, що стороною захисту не оспорюється факт здійснення відеофіксації обшуку, що знайшло підтвердження при судовому розгляді.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили здійснення працівниками поліції відео зйомки обшуку у квартирі АДРЕСА_6 .

Натомість адвокат вказує саме на не дослідженні відеоматеріалу проведеної слідчої дії.

З огляду на зміст частини 6 статті 107 КПК негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування.

Проте, навіть у цьому випадку це не є безумовною підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, оскільки частиною 6 статті 107 КПК передбачені винятки з цього правила, коли сторони не заперечують проти визнання, зокрема результатів здійснення такої дії чинними.

Отже, ситуацію, при якій не здійснювалася відеофіксація обшуку не слід ототожнювати з ситуацією, при якій сторона обвинувачення не надала в суді відеозапис як обов`язковий додаток до протоколу чи він окремо судом не досліджувався.

Разом з тим, сторона захисту вказує на не дослідженні судом відеозапису обшуку, який хоча і є невід`ємним додатком до протоколу, але це питання перебуває у площині оцінки доказів на предмет їх достатності та істотності порушення внаслідок ненадання відеозапису.

Сукупність досліджених доказів вказує на відповідність їх критерію достатності для встановлення провини обвинуваченого ОСОБА_7 . Аналіз цих доказів засвідчує, що вони перебувають у логічному взаємозв`язку.

Оцінюючи істотність порушення у вигляді ненадання стороною обвинувачення відеозапису обшуку, колегія суддів, з огляду на положення статті 87 КПК, не вважає, що існують безумовні підстави для визнання результатів обшуку та похідних слідчих (розшукових) дій недопустимими як докази.

Так, за матеріалами провадження, у ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 були знайдені та вилучені речові докази а саме кепка, в якій перебував обвинувачений під час скоєння крадіжки та безпосередній предмет злочину відеодомофон, приналежний потерпілій ОСОБА_12 .

У даному кримінальному провадженні сторона захисту в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, жодним чином не оспорювала достовірність інформації про докази, які були отримані під час обшуку, що також підтверджено захисником на запитання апеляційного суду.

Таким чином, сама по собі відсутність відеозапису з огляду на вищевикладені обставини, не може бути підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, що спростовує доводи сторони захисту в даній частині.

Наведений висновок судова колегія обґрунтовує правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові ЄУ №334/5670/18 (провадження №51-4378км19) від 05.08.2020 року.

Доводи захисника стосовно недопустимості відеозаписів з камер відеоспостереження з кафе «Карсі Хоровац», «Смоки Бургер» та з під`їзду буд. АДРЕСА_4 , так як вони отримані не в порядку передбаченому ст.159 КПК України, що також було предметом перевірки в суді першої інстанції, з огляду на положення ст. 56, 99 КПК України є необґрунтованими, оскільки кримінальним процесуальним законом не забороняється потерпілими надавати органу досудового розслідування, суду документи, що містять доказову інформацію, і в такому випадку, обов`язку слідчого отримувати у слідчого судді ухвалу про тимчасовий доступ до відповідних документів, не передбачено.

Даний висновок походить від правової позиції Верховного суду, викладеної у постановах ЄУ №161/10437/18 (провадження №51-3661ск20) від 11.09.2020 року; ЄУ №554/27/19 (провадження №51-5553км19) від 05.11.2020 року.

Відповідаючи на доводи сторони захисту з приводу лише наявності схожості між ОСОБА_7 та особами, які вчинили крадіжки, зафіксованими на відео, колегія суддів зауважує, що при відтворенні відеозаписів за епізодами крадіжок місцевий суд чітко вказав на відсутність сумнівів, що крадіжки вчинені саме ОСОБА_7 .

Аргументи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невпізнання його жодним потерпілим слід визнати непереконливими через те, що потерпілі не були очевидцями скоєння злочинів, про що і зазначали, вказуючи на самі факти крадіжок, а наявні у них відеоматеріали з камер спостереження в подальшому були предметом дослідження суду, їх відображення було проаналізовано.

Отже, наведені докази, які були надані стороною обвинувачення повністю узгоджується між собою і доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України, що одночасно спростовує і доводи сторони захисту з приводу відсутності будь-яких доказів провини ОСОБА_7 .

Таким чином, встановлені обставини перебування викраденого відеодомофону вжитлі обвинуваченого, наявність відеозаписів із фіксацією протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 за кожним з розглянутих епізодів поряд із іншими дослідженими та наведеними у вироку доказами беззаперечно спростовують твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєння інкримінованих крадіжок.

Перелічені у вироку докази переконують суд в правильності висновку районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України за встановлених місцевим судом обставин.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суди при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку, що обумовлює відхилення апеляційних скарг сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним за ч.2, ч.3 ст. 185 України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4