Справа № 372/3126/20
Провадження 1-кс-994/20
ухвала
Іменем України

29 вересня 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання старшого слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження № 0001318 від 07.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001318 від 07.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке погоджено прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 , будучи директором суб`єкту господарювання - ТОВ «ЗДРАВО», в період часу з 05.12.2018 до 21.12.2018, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, протиправно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння бюджетними коштами КНП ОРР Обухівська центральна районна лікарня», умисно, в порушення вимог законодавства України, яке регламентує питання ціноутворення на вироби медичного призначення (медичні вироби), яке продається за рахунок коштів місцевого бюджету, а саме: статті 117 Конституції України, статей 5, 12, 191 Господарського Кодексу України, статей 5, 12, 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», п.п.2 п.1 Постанови № 955, п. 2 Порядку №333, не звернувся до КНП ОРР Обухівська центральна районна лікарня»(Платник) з пропозицією щодо внесення відповідних змін в розділ 3 договору поставки товару №874Н/2018/671 від 21.12.2018, щодо зменшення ціни договору, відповідно до норм зазначеного вище законодавства та визначення суми договору не більше ніж 1 279 224,73 гривень, не надав вказівки підпорядкованим йому працівникам врахувати ці вимоги під час формування та складання виконавчої документації, щодо поставки зазначеного вище медичного обладнання, внаслідок чого ТОВ «ЗДРАВО» була складена документація щодо виконання договору №874Н/2018/671 від 21.12.2018, в яку внесені дані про вартість системи рентгенівської діагностичної хірургічної мобільної С-дуга ХС30 укомпл.аксессуарами та принтером в сумі 2 544 800,00 гривень, а саме: видаткову накладну №ЗД000005593 від 21.12.2018, які були завірені печаткою Підприємства та надані на підпис головному лікарю КНП ОРР Обухівська центральна районна лікарня» ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи офіційно надані йому за посадою службові повноваження, умисно, з корисливих мотивів, в період часу з 05.12.2018 до 21.12.2018, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, заволодів грошовими коштами місцевого бюджету Обухівського району, в сумі 1 315 575,27 гривень, що більш ніж в 1493 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення, незаконно обернувши їх на користь ТОВ «ЗДРАВО» генеральним директором та єдиним власником якого він є, тим самим завдав бюджету Обухівської районної ради шкоду на вказану суму.

16.09.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, ТОВ «ЗДРАВО» (код 34603398) зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 39-41 оф. 82, фактично розташоване за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 літ. А. та має розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711).

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасове вилучення майна є фактичне позбавлення підозрюваного, або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На даний час у слідства є достатні підстави вважати, що на розрахунковий рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711), № НОМЕР_1 , що використовується ТОВ «ЗДРАВО» (код 34603398) на який 21.12.2018 року незаконно перераховано з розрахункового рахунку з розрахункового рахунку КНП ОРР Обухівська центральна районна лікарня» №7520, відкритому в ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018, кошти в загальній сумі 1 315 575,27 гривень, які є предметом злочину, одержані внаслідок вчинення злочину та являються предметом забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню №0001318 від 07.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, а також з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину потерпілому у кримінальному провадженні та запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження вказаного майна, наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме: арешту коштів в сумі 1 315 575,27 гривень, що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 , належного та відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711), що використовується ТОВ «ЗДРАВО» (код 34603398) із забороною користуватись та розпоряджатись ТОВ «ЗДРАВО» (код 34603398) вказаними коштами розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , які являються предметом злочину, одержані внаслідок вчинення злочину та являються предметом забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню №0001318 від 07.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого, з підстав зазначених в письмовому запереченні на клопотання про арешт майна.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Перевіривши матеріали клопотання слідчий суддя не вбачає наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що кошти в сумі 1315575,27 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку ТОВ «Здраво», вказані в клопотанні слідчого в кримінальному провадженні, можуть бути приховані, пошкоджені, знищені чи відчужені.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до положень ст.173 КПК України,слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, оскільки ним не доведено необхідність його задоволення, в матеріалах клопотання відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, передано чи відчужено, крім того, не надано цивільного позову. Наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення цивільного позову та запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, реалізації, передачі, відчуження вказаного майна, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження № 0001318 від 07.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.10.2020.

Слідчий суддя: ОСОБА_1