Справа № 279/748/20
номер провадження 1-кп/279/392/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені по кримінальному провадженню №0001514 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст.289 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчує свою дію 04.12.2020 року.
Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дане клопотання мотивовано необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 п.1,3,4,5 КПК України.
Представник потерпілого клопотання прокурора підтримав та просив його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_9 просив продовжити обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою про, що вказав письмово, подавши до суду відповідну заяву.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання прокурора,захисник клопотав про заміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, оскільки такий запобіжний захід, як тримання під вартою є занадто суворим, доказів існування ризиків прокурором не представлено.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора. Захисник зазначив щодо недотримання прокурором вимог ст.184,199 КПК України, а саме строків подання клопотання та його вручення стороні захисту. Клопотав про заміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, оскільки на даний час не існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове проваження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу, наявність родини й утриманців, репутацію та майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, що відповідно до ст.183 ч.2 п.5 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, законних джерел для існування не має, раніше судимий, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може ухилятися від суду, змінювати місце проживання, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані, докази не досліджено, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування до ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст.183 ч.2 п.5 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, утриманців та законних джерел для існування не має, може незаконно впливати на потерпілого, який неодноразово вказував на здійснення тиску на нього, який побоюється за своє життя і судом ще не допитаний, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.
Висновки суду узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, які зазначено у справі «Панченко проти Росії» та «Бакчиев проти Молдови», що ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країнами, в якій та особа піддається кримінальному переслідуванню. У справі «Ілійков проти Болгарії» зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Посилання захисника ОСОБА_8 на недотримання прокурором вимог статей 184 ч.2 і 199 ч.2 КПК України є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на достовірних фактах.
Як слідує з матеріалів справи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подані до суду 24.11.2010 р., тобто в межах строку визначеного положеннями ч.1 ст.199 КПК України (не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою), й стороні захисту надані у строки визначені ч.2 ст.184 КПК України (надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання), зокрема клопотання були направлені до ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8» 18.11.2020 р., що стверджується відповідними листами.

Водночас, в судовому засіданні обвинувачені не вказували на факт неотримання ними клопотання прокурора, як не заперечив його отримання й сам захисник ОСОБА_8 ..

Аналізуючи наведене, суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доцільним є продовження обраного їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.331 КПК України, Законом України про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (СОVID-19), суд -
П О С Т А Н О В И В :
Строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою продовжити на 60 діб, тобто до 24.01.2021 року, включно.

Строк тримання обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою продовжити на 60 діб, тобто до 24.01.2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення (отримання обвинуваченими копії).

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала мені оголошена «____» ____________ 2020 р. __________________
(підпис)
Ухвала мені оголошена «____» ____________ 2020 р. __________________
(підпис)