єдиний унікальний номер справи 546/684/20
номер провадження 1-кп/546/80/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке 11.08.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружба Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, проживаючого без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , маючого на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого неофіційно, не інваліда, не депутата, у 2017 році змінившого прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
08 серпня 2020 року, близько 21 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поблизу магазину «40-градусів», розташованого у м. Решетилівка по вул. Покровській, 2/5 Полтавської області, зустрів раніше знайомого потерпілого ОСОБА_9 , де між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 вирішив заподіяти ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Підґрунтям даної сварки став конфлікт, який виник того ж дня між потерпілим ОСОБА_9 та тіткою ОСОБА_4 ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаками обох рук наніс потерпілому ОСОБА_9 не менше 2 ударів в область голови, чим заподіяв ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 909 від 21.08.2020 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу та синця верхньої повіки правого ока з набряком м`яких тканин спинки носу, які могли утворитися 08.08.2020 не менш ніж від 1-2 кратної дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак та які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисним діями завдав умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.
Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, у якій просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності, при винесенні покарання покладається на розсуд суду.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному та касаційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений у судовому засіданні показав, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, та він їх в повному обсязі підтверджує. Пояснив, що 08 серпня 2020 року зустрів біля магазина «40-градусів» у м. Решетилівка потерпілого ОСОБА_9 , де між ними виникла сварка на ґрунті того, що у ОСОБА_9 виник конфлікт з його тіткою ОСОБА_10 , яка звернулася до нього за допомогою. Під час даної сварки він наніс потерпілому не менше двох ударів, десь близько п`яти, кулаками рук в голову та по тулубу. В судовому засіданні щиро розкаявся у скоєному, запевнив суд, що більше подібне не повториться та будь-які конфлікти буде вирішувати законним шляхом.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно з довідкою ГУНП в Полтавській області обвинувачений ОСОБА_4 (попереднє прізвище ОСОБА_7 ) раніше судимий вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.06.2015 за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки. Ухвалою Решетилівського районного суду від 03.07.2017 звільнений від покарання, призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.06.2015, тобто є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим. Саме такі правові висновки викладені у постанові ККС ВС від 27 вересня 2018 року у справі № 647/1831/15-к.

Згідно з медичного висновку та довідки КНП «Решетилівська ЦРЛ Решетилівської районної ради Полтавської області» з диспансерів ОСОБА_4 здоровий, працездатний, примусового лікування не потребує, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває.

Компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 виконавчий комітет Решетилівської міської ради Полтавської області немає.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1 ст. 65 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України, віднесено кримінальним законом до кримінальних проступків;

- особу обвинуваченого, який працює неофіційно, перебуває у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5 , має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризуючі негативні ознаки відсутні, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального проступку, розкаявся у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику особи обвинуваченого, ненастання тяжких наслідків, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, думку потерпілого, висловлену у письмові заяві, який при вирішенні питання призначення покарання поклався на розсуд суду, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді штрафу, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1