Провадження №11-кп/801/910/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001098 від 21.08.2019,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 43 460 грн. (сорок три тисячі чотириста шістдесят грн.), завдану внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.
Речові докази по справі: інвентаризаційна документація з супермаркету «Грош-експрес №7», за адресою м. Вінниця, просп. Юності, 22, а саме: «Довідка вартості товарно-матеріальних цінностей станом на 09.10.2019», «Інвентаризаційна відомість № 7- 00002394 від 09.10.2019», оптичний диск торгової марки «VERBATIM», типу DVD-R ємкістю 4.7Gb сірого кольору з відеофайлом формату: ch 14 5413; ch 14 5737; сh 14 5741; ch 16 5631, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишені при матеріалах кримінального провадження.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз - в сумі 314,00 (триста чотирнадцять) грн. 00 коп.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 перебуваючи з 17 січня 2019 року на посаді продавця - консультанта непродовольчої групи товарів в магазині сантехніки «Саніта», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 36в, познайомився з ОСОБА_9 , з яким у нього виникли довірливі відносини, у зв`язку з тим, що останній декілька разів купував товар у вказаному магазині, при цьому його консультував ОСОБА_7 .
Так, 01 червня 2019 року біля 16.00 год. ОСОБА_9 черговий прийшов до магазину сантехніки «Саніта», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 36в, з метою замовлення сантехніки та, будучи знайомим з ОСОБА_7 , звернувся до нього з метою здійснення замовлення. В ході спілкування ОСОБА_9 та ОСОБА_7 домовились зустрітись через декілька днів для конкретизації замовлення.
Після цього у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , будучи підбурюваний жагою до особистої наживи та легкого збагачення, з корисливих спонукань, маючи на меті заволодіння чужими грошовими коштами, 07 червня 2019 року біля 16.00 год. зустрівся із ОСОБА_9 неподалік магазину сантехніки «Саніта» та запропонував йому придбати сантехніку по заниженим цінам з умовами здійснення розрахунку особисто з ОСОБА_7 , неповідомлення директору вищевказаного магазину про таке замовлення, не проведення замовлення офіційно через касу магазину та надання сантехніки ОСОБА_7 впродовж двох місяців після розрахунку.
Отримавши згоду ОСОБА_9 на такі умови, у вищевказаному місці у вищевказаний час ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, видаючи свої наміри за справжні, під приводом продажу сантехніки, а саме: двох змішувачів, двох умивальників, ванни та унітазу, діючи без мети подальшого виконання взятих на себе зобов`язань, заволодів належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 43 460 грн., які останній передав ОСОБА_7 в руки.
Після цього ОСОБА_7 отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, не вживаючи жодних заходів до виконання взятих на себе перед ОСОБА_9 зобов`язань, спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду на суму 43 460 грн.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_7 09 жовтня 2019 року о 09.54 год., зайшов у супермаркет «Грош - експрес №7» ТОВ НВП «Аргон», що розташований за адресою: м. Вінниця, проспект Юності, 22, та, перебуваючи у приміщенні зазначеного супермаркету, проходячи між торгових рядів з алкоголем помітив на торговій полиці даного магазину віскі ємкістю 0,5 літра «Ballantines», та в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, підбурюваний жагою до легкої наживи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, користуючись нагодою та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та ніхто його не зможе викрити, шляхом вільного доступу із торгової полиці даного магазину ОСОБА_7 здійснив крадіжку однієї пляшки віскі ємкістю 0,5 літра «Ballantines», ринкова вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 7076/19-21 від 06.11.2019 становить 320 грн., яку взяв до своїх рук з торгівельної полиці та одразу ж, бажаючи залишитись непоміченим для охоронців даного супермаркету та оточуючих, помістив у ліву кишеню куртки, в яку був одягнений.
Після чого, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за товар, вийшов із приміщення супермаркету, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого ТОВ НВП «Аргон» () завдано матеріальної шкоди на суму 320 грн.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити. За ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_7 виправдати відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України застосувати вимоги ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.
Апеляційна скарга мотивована тим, що по факту між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 виникли цивільно-правові відносини, а саме укладено усний договір на представництво інтересів для купівлі сантехніки що передбачено ст. ст. 237-238 ЦК України. ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав цивільний позов, що свідчить про те, що він має намір повернути потерпілому вказані кошти. Натомість свою вину у вчиненні шахрайських дій по відношенню до потерпілого повністю заперечує, оскільки він не мав наміру заволодіти грошовими коштами, він продовжував спілкуватись з потерпілим на протязі всіх місяців.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та щиро розкаявся, тому захисник переконана, що це дало змогу суду в цій частині обвинувачення не досліджувати інші обставини, а тому суд першої інстанції належним чином не вмотивував чому виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства. При цьому, сторона захисту вважає, що судом не було враховано те, що під час та після скоєння злочину ОСОБА_7 не перебував на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, у нього відсутні зв`язки з антигромадськими елементами, спосіб його життя, відсутність претензій у потерпілого та наявність допустимих соціальних зв`язків.
Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник обвинуваченого та сам обвинувачений апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Проте, з такими клопотаннями відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України учасники судового провадження до суду апеляційної інстанції не зверталися.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду не знаходить достатніх переконливих підстав для її задоволення, оскільки переконана, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, з яким також повністю погоджується і колегія апеляційного суду.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку, яким ОСОБА_7 слід виправдати відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки на її думку по факту між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 виникли цивільно-правові відносини, а саме укладено усний договір на представництво інтересів для купівлі сантехніки що передбачено ст. ст. 237-238 ЦК України. ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав цивільний позов, що свідчить про те, що він має намір повернути потерпілому вказані кошти. Натомість свою вину у вчиненні шахрайських дій по відношенню до потерпілого повністю заперечує, оскільки він не мав наміру заволодіти грошовими коштами, він продовжував спілкуватись з потерпілим на протязі всіх місяців.
Зокрема, як вбачається з оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 визнає що взяв гроші у потерпілого ОСОБА_9 для доставки сантехніки, а саме двох змішувачів, двох умивальників, ванни та унітазу, отримавши гроші він зробив замовлення, умислу заволодіти коштами потерпілого, тобто вчинити шахрайські дії у обвинуваченого не було, це підтверджується тим, що обвинувачений отримав у потерпілого саме ту суму, яку потрібно для замовлення товару, не більше. Коли потерпілий прийшов до магазину, саме обвинувачений запропонував йому зробити замовлення на пряму з постачальником, тобто зробити замовлення за меншою ціною, ніж в магазині, потерпілий погодився і передав гроші обвинуваченому. Обвинувачений зробив замовлення постачальнику і мав через два місяці доставити потерпілому товар. Постачальник італійський, їх представництво знаходиться в Україні, офіс в м. Києві, дату замовлення не пам`ятає.
З потерпілим домовився на суму 43 460 грн., яку потерпілий передав обвинуваченому, а обвинувачений написав розписку про їх отримання, дату передачі не пам`ятає. Коли прийшло замовлення обвинувачений зберігав його в гаражі його матері і коли виявив на них, тобто на кожному виду сантехніки, брак - повернув замовлення. Обвинувачений робив замовлення на своє ім`я, спілкувався безпосередньо з менеджером фірми, номер його телефону записаний на телефоні обвинуваченого. Гроші обвинувачений перерахував на картковий рахунок, який повідомив менеджер, обвинуваченому невідомо чи це рахунок особисто менеджера, чи фірми. Менеджер, якому обвинувачений перераховував гроші і який має повернути кошти обвинуваченому зараз знаходиться за кордоном, проте ця людина досі працює на фірмі.
Разом з тим, не зважаючи на часткове визнання вини своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190 КК України, його вина доводиться показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків.
Зокрема, як вбачається з показів допитаного судом першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку з проведенням ремонту він з дружиною приїхали до магазину «Саніта» 01 червня 2019 року і там познайомився з обвинуваченим. Спочатку потерпілий зробив обвинуваченому замовлення на плитку, оплатив його, плитка була доставлена на початку серпня, коли обвинувачений вже не працював, її зі складу видали інші працівники магазину. Через кілька днів потерпілий зробив замовлення по каталогу на сантехніку, тоді обвинувачений запропонував зробити замовлення дешевше, тобто не на ім`я потерпілого а на своє ім`я, він не повідомив як він буде робити замовлення і кому.
06 червня 2019 року потерпілий з обвинуваченим обговорили варіанти, суму товару і домовились зустрітися наступного дня передати передоплату за товар
07 червня 2019 року о 16 годині потерпілий приїхав до магазину, зателефонував до обвинуваченого, який сказав потерпілому не заходити, а коли вийшов він запропонував оформити замовлення через нього, так як він раніше робив іншим покупцям і брату потерпілого, на що він погодився і передав гроші в своєму автомобілі обвинуваченому, останній написав розписку про їх отримання, інших документів не давав.
Далі, приблизно 14 липня 2019 року коли потерпілий відпочивав на морі, до нього зателефонував обвинувачений і повідомив, що до м. Вінниці доставлено унітаз і запитав куди його підвезти. Потерпілий повідомив, що відпочиває відсутній в місті і не зможе його забрати, тоді обвинувачений повідомив, що у його матері є великий гараж за місцем проживання, куди він поставить унітаз, на що потерпілий погодився.
Далі через 3-4 дні обвинувачений повідомив, що є умивальник. Коли потерпілий приїхав з відпочинку, обвинуваченого не було в магазині, він поїхав на море і по вайберу написав потерпілому, що йому не хватає грошей і попросив скинути 5 500 грн. на карточку, номер якої повідомив, пояснивши що це буде його заробіток за роботу, що потерпілий і зробив.
В подальшому обвинувачений не виходив на зв`язок, потерпілий щоденно приїздив до магазину, але в магазині обвинувачений не появлявся.
В переписці з обвинуваченим він просив потерпілого зачекати пару днів по причинам відсутності ключів від маминого гаражу, відсутності самої мами в місті.
Далі, коли вже підходив обговорений час два місяці, директор магазину повідомив, що ОСОБА_7 в магазині не з`являвся, тоді потерпілий повідомив що зробив замовлення ОСОБА_7 на сантехніку, на що директор повідомив що буде ОСОБА_7 і його питати.
Обвинувачений в серпні місяці, в телефонному режимі повідомив, що знаходиться в лікарні, проблеми з серцем, і три тижні йому лікарі не дозволяли користуватися телефоном.
Потерпілий приїздив до будинку де проживає обвинувачений, розмовляв з його мамою, яка повідомила що їй не відомо де обвинувачений, він поїхав на машині, повідомила що з потерпілим це не перший випадок, що він обікрав її квартиру.
Коли обвинувачений перестав взагалі виходити на зв`язок, потерпілому через мережу інтернет стало відомо, що відносно нього розглядається кримінальне провадження і звернувся з заявою до поліції.
Суму 43 460 грн. це потерпілий оплатив 70% вартості товару.
Потерпілий розмовляв і робив замовлення з обвинуваченим як з продавцем магазину, але він робив замовлення на своє ім`я, написав розписку про отримання коштів, тому потерпілий звернувся до правоохоронних органів, написавши заяву на ОСОБА_7 .
Також вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показами допитаного судом першої інстанції свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили суду відомі їм обставини вчинення ОСОБА_7 даного злочину.
Окрім того, вина ОСОБА_7 також підтверджується дослідженими судом іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні, яким судом дана належна правова оцінка, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_7 07.06.2019 близько 17 год. неподалік магазину «Саніта» по вул. 600 річчя в м. Вінниці, зловживаючи довірою шахрайським шляхом заволодів коштами в сумі 43 000 грн. під приводом замовлення сантехніки, які з рук в руки передав ОСОБА_9 ; розпискою, написаною ОСОБА_7 , про отримання коштів у ОСОБА_9 ;
Також колегія суддів апеляційного суду бере до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_7 не надав суду жодного доказі того, що товар дійсно був замовлений, що він прибув к м. Вінницю та був повернений через брак. Окрім того, визнання обвинуваченим цивільного позову не звільняє його від відповідальності відшкодувати потерпілому завдану ним матеріальну шкоду.
Таким чином колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника про те, що на її думку по факту між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 виникли цивільно-правові відносини, а саме укладено усний договір на представництво інтересів для купівлі сантехніки що передбачено ст. ст. 237-238 ЦК України, оскільки такі її доводи є помилковими, не підтверджені належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні, а тому не можуть бути взяті до уваги апеляційного суду. Апеляційний суд критично оцінює дакі доводи сторони захисту та позицію обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до вчинення шахрайський дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 , так як вони спростовуються іншими допустимими та належними доказами, безпосередньо дослідженими місцевим судом в судовому засіданні, а тому вважає, що таким чином обвинувачений намагається ввести суд в оману та прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.
Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги сторони захисту про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції належним чином не вмотивував чому його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, а також думку потерпілого.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлені.
Також судом враховано те, що як вбачається з довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_7 на обліку не перебуває.
Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_7 на обліку не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_7 в якості відшкодування 43 460 грн. матеріальної шкоди підлягає до задоволення, оскільки дана завдана обвинуваченим шкода потерпілому не відшкодована. Такого відшкодування не відбулося і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду переконана, що доводи апеляційної скарги сторони захисту є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження, а тому не можуть буди взяті до уваги під час апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_7 , а тому повністю погоджується із судовим рішенням суду першої інстанції, оскільки встановлено, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим не вбачає достатніх підстав для його скасування чи зміни, як того просить у своїй скарзі захисник обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4