№ 755/7340/20
№ 1-кп/755/1060/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002830 від 25.04.2020 року, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого неофіційно кур`єром, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, перебуваючого у цивільного шлюбі, працюючого неофіційно охоронцем, із середньо-професійною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002830 від 25.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження головуючому судді ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор прохав призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що він відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК України, прокурор, або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Зокрема, відповідно до вимог п. 9 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. На підставі доручення РЦ з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві вона виконує захист ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст.187 КК України. З матеріалами кримінального провадження, які були зібрані на досудовому слідстві, вона ознайомлена не була. Обвинувальний акт їй не вручався стороною обвинувачення, тому вважає це істотним порушенням прав її підзахисного, а також порушенням норм кримінально-процесуального законодавства України, у зв`язку з чим, прохала повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №40002830 прокурору.

Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначила, що про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження її ніхто не повідомляв, а натомість, у телефонному режимі їй зателефонував слідчий і повідомив, що їй необхідно буде прибути для ознайомлення, на що вона повідомила, що знаходиться в лікарні, але з`явиться на час та дату, яка буде визначена, однак, будь-кого повідомлення, або виклику вона не отримувала, а тільки у подальшому їй стало відомо, що було залучено іншого захисника на окрему процесуальну дію та обвинувальний акт скеровано до суду, хоча вона його не отримувала та така розписка відсутня у матеріалах провадження. Вважає це грубим порушенням, оскільки не може надати належну правовому допомогу своєму підзахисному, так як з матеріалами кримінального провадження не ознайомлена, обвинувальний акт їй не вручався, у порушення ст. 290 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 , прохав його задовольнити та зазначив, що відповідно до КПК України, при направленні до суду обвинувального акту, до нього додається розписка про його отримання, але в матеріалах провадження немає підтвердження того, що адвокат ОСОБА_7 отримала обвинувальний акт і реєстр, що є підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, зазначив, що на окрему процесуальну дію викликаються захисники лише для проведення невідкладних слідчих чи процесуальних дій, а відкриття матеріалів не є невідкладною дією, тому дії сторони обвинувачення, на його думку, є незаконними. У разі, якщо з підстав хвороби ОСОБА_7 не могла з`явитися, то можна було б замінити захисника, а не залучати іншого для відкриття матеріалів. Окрім того, відкриття матеріалів - це не формальна дія, а дія, яка дає можливість захиснику ознайомитись із матеріалами, щоб в подальшому сформувати свою позицію. Вважає, що ОСОБА_7 не може повноцінно висловити свою позицію через порушення її прав, тому, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та клопотання захисника ОСОБА_7 .

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , зазначивши, що порушень норм кримінально-процесуального законодавства не було, оскільки було залучено на окрему процесуальну дію іншого захисника, однак, підтвердив той факт, що захисник не отримувала обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження їй не відкривалися та в матеріалах відсутнє повідомлення чи виклик про необхідність з`явитися для виконання ст. 290 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думки прокурора, захисників та обвинувачених, суд приходить до наступного.

Вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора.

Натомість, при підписанні обвинувального акту відсутнє ім`я та по батькові слідчого й прокурора.

Крім того, згідно зі ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Зокрема, відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувальний акт № 0002830 від 25.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, захиснику ОСОБА_7 під розписку не вручався та їй не було відкрито матеріали кримінального провадження.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що органом досудового розслідування не виконані вимоги ст. 290 КПК України та обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування захиснику ОСОБА_7 прокурором не вручені, що необхідно виконати при повернені обвинувального акту прокурору, адже, в матеріалах провадження відсутні належні докази, що захисник повідомлялася належним чином про необхідність виконання вимог ст. 290 КПК України. Таких доказів і не надав прокурор та також повідомив про їх відсутність.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акту, який містить відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.

Крім того, згідно зі п. ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.

Однак, у порушення п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, у реєстрі матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження, який є обов`язковою складовою частиною обвинувального акту, у Розділі I-8 «Пов`язані з відкриттям матеріалів кримінального провадження о обвинувачення та захисту» взагалі не зазначено дату та час відкриття матеріалів стороні захисті, тобто будь-кому захиснику, у т.ч. й захиснику ОСОБА_7 . Зокрема, у Реєстрі також не відображено вручення обвинувального акту як обвинуваченим так і стороні захисту, як і не зазначено про залучення захисників вцілому в даному кримінальному провадженні (Розділ II-12). Тобто, твердження прокурора, що матеріали кримінального провадження відкривалися захиснику, який був залучений для проведення окремої процесуальної дії, взагалі не відображено в Реєстрі. Крім того, прокурор не надав жодного доказу з приводу того, що захиснику ОСОБА_7 взагалі належним чином повідомлялося про завершення досудового розслідування.

На думку суду, зазначені вище дії прокурора не можуть свідчити про належне виконання вимог ст. 293 КПК України, яка чітко визначає обов`язок останнього надати копію обвинувального акта, копію реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема підозрюваному та його захиснику, а також отримати відповідні розписки від зазначених осіб.

Допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акта до суду порушення вимог КПК України унеможливлюють належне проведення судового розгляду, тому він підлягає поверненню прокурору.

Зокрема, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Клопотання мотивував тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, а саме те, що останні, перебуваючи на свободі та будучи обізнаними із можливою мірою покарання у разі визнання їх винуватими, можуть переховуватись від суду, можуть незаконно вливати на потерпілого та свідків з метою схили останніх до дачі неправдивих показів, можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не з`являтися до суду, можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше вже притягувалися до кримінальної відповідальності, офіційно не працюють та не мають постійного джерела прибутку, що може спонукати до вчинення нових злочинів. Крім того, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. Зокрема, прохав не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти продовження ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, оскільки обвинувальний акт підлягає поверненню, то і клопотання прокурора необхідно залишити без розгляду. Однак, якщо суд прийде до висновку, що клопотання підлягає розгляду, прохав у його задоволенні відмовити. Зокрема, щодо ризику переховування від суду, то прокурор на підтвердження цього не надав жодного доказу. Його підзахисний не має наміру переховуватись і буде сумлінно виконувати свої процесуальні обов`язки. Щодо впливу на свідків, то свідками є працівники поліції, а тому, на останніх обвинувачений ОСОБА_3 впливати не зможе. Крім того, прокурор зазначає, що його підзахисний раніше судимий, але не за злочини проти власності, а за ст. 121 КК України, а тому, немає підстав вважати, що останній буде надалі вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_7 заперечила проти продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а зазначені у клопотанні ризики не підтверджуються доказами. Вчинення нових кримінальних правопорушень її підзахисним - це лише припущення прокурора. Крім того, якщо обвинувачений ОСОБА_4 не має житла у м. Києві, то це не може бути підставою для не зміни даного запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Зокрема, її підзахисний зареєстрований в Україні в м. Конотоп Сумської області, хворіє на епілепсію.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У вказаному кримінальному проваджені обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Крім того, останні, знаючи про можливу міру покарання, можуть переховуватись від суду та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом впливу на потерпілого та свідків, раніше судимі, офіційно ніде не працюють, стан їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Таким чином, зазначене свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дає підстави для збереження обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002830 від 25.04.2020 року, відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - з реєстром матеріалів досудового розслідування повернути прокурору, для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше двох місяців, тобто до 04 жовтня 2020 року включно.

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше двох місяців, тобто до 04 жовтня 2020 року включно.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя