Провадження №11-кп/801/1430/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №00000760 від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли виділені матеріали кримінального провадження №00000760 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2020 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, з 19 листопада 2020 року до 23:59 год. 17 січня 2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2020 року подав апеляційну скаргу, просив звільнити його з-під варти.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 мотивовано тим, що під час розгляду клопотання обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_6 заявляв про істотні порушення його прав.
Зокрема про те, що Вінницьким міським судом при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 від 24.09.2020 року невірно визначено дату закінчення строку тримання під вартою, 21.11.2020 року, так як строк тримання під вартою мав закінчуватися 14.11.2020 року.
Крім того, суддя ОСОБА_1 в ухвалі посилався на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06.10.2020 року постановленої за результатами перегляду ухвали від 24.09.2020 року та вказав, що судом апеляційної інстанції було здійснено перевірку ухвали від 24.09.2020 року на предмет дотримання вимог кримінального процесуального закону та будь-яких застережень щодо недотримання вимог процесуального законодавства не встановлено
Однак, обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вказаним висновком суду та посилається на те, що суд апеляційної інстанції розглядав його апеляцію і на той час не було встановлено істотного порушення кримінально процесуального закону та його прав, тому ухвала від 19.11.2020 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 під час досудового розслідування ухилявся від органів досудового розслідування у звязку з чим був оголошений розшук, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000760 від 17.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України перебуває на розгляді.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
З матеріалів провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2020 року був оголошений у розшук, обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину (згідно з класифікацією злочинів, чинною на час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 діяння зазначений злочин відносився до тяжких злочинів), судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не розпочато, не допитані потерпілий та свідки кримінального провадження, тому суд вірно дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що судом невірно визначено строк тримання під вартою є безпідставними.
Судом першої інстанції при прийнятті рішення прийнято до уваги рішення слідчого судді Вінницького міського суду від 24.09.2020 року, законність якого перевірено Вінницьким апеляційним судом 06.10.2020 року.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо звільнення його з-під варти, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду від 19.11.2020 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4