Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/826/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 28 листопада 2020 року без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Компаніївського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України /ЄУН 391/498/20/.

У межах даного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, судом першої інстанції, за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

Враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Тож, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, переховуватись від суду, чинити незаконний вплив на свідків, потерпілих, і більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Заставу судом не визначено з підстав, що вчинення злочину спричинило загибель людини.

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту, і адвокат обвинуваченого оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу місцевого суду в частині відмови визначення розміру застави, визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Висловлюється з приводу обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_8 за ст. 115 КК України: вважає, що така підозра не є обґрунтованою, й у дійсності ОСОБА_8 вчинено вбивство через необережність, оскільки ОСОБА_8 , взявши косу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, ставлячись із недбалістю або самовпевненістю до настання таких наслідків, наніс потерпілій один удар в плече, й не міг передбачити, що лезо пройде до легені й вказане спричинить смерть потерпілої.

Злочин, передбачений ст. 119 КК України, є нетяжким.

Крім того, обвинувачений, після того, як прийшов у себе після вчиненого, сам попрямував до поліції, де його й затримано.

Обвинувачений не судимий, потерпіла відмовилась від відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи, позитивно характеризується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката обвинуваченого та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу за мотивів, викладених у ній, просили змінити ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів, у провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України /ЄУН 391/498/20/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У даному кримінальному провадженні процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 10 червня 2020 року.

Обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, покарання за яке до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Наслідком кримінального правопорушення стали тяжкі й невідворотні наслідки у вигляді смерті людини.
Обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризований, із постійним місцем проживання.
Разом із тим, береться до уваги також і посткримінальна поведінка обвинуваченого.
Відповідно до наявних матеріалів, як те наразі встановлено досудовим розслідуванням, посткримінальна поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення залишив потерпілу стікати кров`ю та помирати на вулиці, не надавши допомоги, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Не надаючи юридичної оцінки вказаним обставинам в розрізі їх достеменної доведеності, проте, наразі наявні підстави вважати, що вказані обставини, так як їх встановлено на даний час, свідчать про намагання уникнути кримінальної відповідальності.
Подібна поведінка обвинуваченого, як її наразі встановлено обвинуваченням, може свідчити про наявність ризику ухилитися, переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, й чинити незаконний вплив на потерпілу, свідків з метою зміни показань.
Відтак, беручи до уваги зазначене, а також і серйозність обвинувачення та тяжкість можливого покарання, є об`єктивні підстави вважати про можливість обвинуваченого переховуватись від суду, залишити місце свого проживання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином як впливати на свідків з метою зміни показань.
Тож, у конкретному випадку сукупність обставин, за яких обвинувачується ОСОБА_8 , підвищує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого йому діяння, у справі наявні ознаки дійсного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
З приводу посилань сторони захисту на необхідність визначення розміру застави.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

У конкретному випадку, зважаючи на те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства та злочин спричинив загибель людини, суд першої інстанції, діючи відповідно до наведених вище положень кримінального процесуального закону, реалізував надане суду право не визначати розмір застави.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого, на те, що ОСОБА_8 вчинено вбивство через необережність вказане, як і обставини кримінального правопорушення, стане предметом оцінювання під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Беручи до уваги наведене, місцевим судом правильно надано оцінку наявним ризикам та постановлено обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 28 листопада 2020 року без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4