Провадження 1-кп/557/97/2020
Справа 557/934/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000021, внесеного 14 січня 2020 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого директором ТОВ «ВКК Алюмо-Пласт», з вищою освітою, неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, українця, громадянина України, раніше несудимого,

у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Бочаниця Гощанського району Рівненської області, використовуючи власний мобільний телефон марки «BePhone UN030», чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , під`єднаний через доступ до Wi-Fi, на сайті знайомств «http://www.meendoru.net», створив профіль з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на який 09 липня 2016 року приблизно о 08 годині 30 хвилин розмістив одне фотозображення жіночого статевого органу у наближеному вигляді, тим самим безоплатно розповсюдив указане зображення порнографічного характеру, всупереч моральним засадам суспільства, в частині розповсюдження інформації про статеве життя.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у виготовленні та розповсюдженні зображень порнографічного характеру, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 301 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи на АЗС «ОККО», що в с. Горбаків Гощанського району Рівненської області, використовуючи власний мобільний телефон марки «BePhone UN030», чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , під`єднаний через доступ до Wi-Fi, на сайті знайомств «http://www.meendoru.net», створив профіль з назвою « ОСОБА_6 », на який, маючи єдиний умисел на розповсюдження, 26 листопада 2019 року та 11 січня 2020 року розмістив одне фотозображення чоловічого та жіночого статевих органів у наближеному вигляді та два відео зі змістом порнографічного характеру, тим самим безоплатно розповсюдив указані зображення та відео порнографічного характеру, всупереч моральним засадам суспільства, в частині розповсюдження інформації про статеве життя.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у розповсюдженні зображень та відеопродукції порнографічного характеру, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 301 КК України.

30 березня 2020 року між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000021, та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника підозрюваного - ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

14 серпня 2020 року виконувач обов`язків начальника Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000021, та підозрюваний ОСОБА_3 , у присутності захисника підозрюваного - ОСОБА_5 , уточнили, укладену 30 березня 2020 року угоду про визнання винуватості, шляхом внесення відповідних змін до її змісту. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України, та сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання: за ч. 1 ст. 301 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч. 3 ст. 301 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покласти на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Сторони також погодилися з тим, що речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «BePhone UN030», чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , підлягає спеціальній конфіскації в доход держави, як знаряддя та засіб вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник підтримали угоду про визнання винуватості від 30 березня 2020 року в редакції змін від 14 серпня 2020 року, просили її затвердити.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер кожного обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 301 КК України, як виготовлення та розповсюдження зображень порнографічного характеру, і вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та за ч. 3 ст. 301 КК України, як розповсюдження зображень та відеопродукції порнографічного характеру, вчинені повторно, і вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому суд зазначає, що на момент укладення угоди про визнання винуватості, вказані вище кримінальні правопорушення, згідно ст. 12 КК України (в редакції, що була чинною на дату укладення угоди) відносилися до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину відповідно.

Водночас, на переконання суду, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, зміни в ст. 12 КК України не призводять до погіршення становища обвинуваченого, так як класифікація злочинів у названій редакції не обмежує права прокурора та обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч. 1 та ч. 3 ст. 301 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того таке узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Що стосується уточнення сторонами, укладеної 30 березня 2020 року угоди про визнання винуватості, шляхом внесення відповідних змін до її змісту, то такі погоджені між сторонами у присутності захисника та, на переконання суду, не погіршують становище обвинуваченого.

При цьому, суд зважає на приписи, які містяться у ч. 8 ст. 474 КПК України, щодо заборони повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні, та роз`яснення, наявні у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно яких правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до неї. При цьому такі зміни мають бути погоджені між сторонами, відображені в журналі судового засідання, технічному записі та судовому рішенні.

Одночасно суд відповідно до вимог ст.ст. 4, 5 КК України враховує те, що названим вище Законом №2617-VIII від 22 листопада 2018 року було внесено зміни до ч. 1 ст. 301 КК України лише щодо збільшення розміру покарання у виді штрафу, межі інших видів покарання змін не зазнали, що також не впливає на визначену в угоді міру покарання.

Також, суд вважає правильним не застосовувати додаткове покарання, визначене санкцією ч. 3 ст. 301 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, зважаючи на роз`яснення у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких, якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК не потрібно.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 , узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирішуючи питання щодо спеціальної конфіскації, суд, виходячи з приписів ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, приходить висновку про необхідність застосування такої щодо мобільного телефона марки «BePhone UN030», чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , оскільки останній був знаряддям та засобом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової мистецтвознавчої експертизи №1 від 20 січня 2020 року, що становлять 628 гривень 04 копійки, та №2 від 20 січня 2020 року, що становлять 628 гривень 04 копійки, відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 96-1, 96-2, 122, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 березня 2020 року, укладену між прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 14 січня 2020 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання:

-за ч. 1 ст. 301 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 3 ст. 301 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку обраховувати з 19 серпня 2020 року.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, а саме: мобільний телефон марки «BePhone UN030», чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий в кімнату зберігання речових докзів Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, - конфіскувати у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1 256 (однієї тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1