печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: особи, яка звернулась зі скаргою: ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001908 від 14.06.2017 р. та забов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001908 від 14.06.2017 р. та забов`язання вчинити дії.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що арешт в порядку, встановленому законом, не накладено, а тому тимчасово вилучене майно підлягає поверненню його власнику.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав з викладених в ній підстав, просив задовольнити.
В судове засідання слідчий, не з`явилась, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї документи, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Державним бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001908 від 14.06.2017.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення обшуку 17.02.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено майно про повернення якого просить заявник.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Разом з тим, особою, яка звернулась зі скаргою, до її матеріалів не долучено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку .
Вказане позбавляє слідчого суддю перевірити відповідність вилученого майна вимогам ч. 7 ст. 236 КПК України, тобто чи було надано дозвіл на його відшукання та вилучення, інші доводи на існування яких він посилається в обґрунтування своїх вимог.
Крім того, доказів щодо відсутності арешту тимчасово вилученого майна, на які посилається представник володільця майна у скарзі, слідчому судді не надано.

За таких обставин вважаю, що в задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001908 від 14.06.2017 р. та забов`язання вчинити дії, слід відмовити.
Керуючись ст. 169, 167, 303-307, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001908 від 14.06.2017 р. та забов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1