ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2519/19 Номер провадження 11-кп/814/204/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 11.06.2019,-

ВСТАНОВИЛА:

11.06.2019 Київським районним судом м. Полтави клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України задоволено.
Зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 09.06.2005 Апеляційним судом Полтавської області строк попереднього ув`язнення з 17.10.2017 по 28.03.2019 включно, у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що період з часу направлення кримінальної справи для розгляду в касаційну інстанцію 17.10.2017 за касаційними скаргами захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до її розгляду Верховним Судом 28.03.2019 є періодом попереднього ув`язнення.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника в інтересах ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення з 17.10.2017 по 28.03.2019 за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 9.06.2005 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує, тим що відповідно до особової справи засуджений ОСОБА_7 перебував в установі попереднього ув`язнення та вважався ув`язненим у період з 09.05.2004 (дата його затримання) по 27.10.2005 (дата набрання вироком законної сили за розпорядженням суду), а з 28.10.2005 по даний час відбуває покарання.
На думку прокурора, засуджений ОСОБА_7 у період з 28.10.2005 по 28.03.2019 в установі попереднього ув`язнення в розумінні положень ч.3 ст.155 КПК України (в редакції 1960 року) та Закону України «Про попереднє ув`язнення» не утримувався, ув`язненим у вказаний період не був, відбував покарання в установах виконання покарань, а тому не був попередньо ув`язненим, таким чином вимоги ч.5 ст. 72 КК України на період з 28.10.2005 по 28.03.2019 , у тому числі зарахований Київським районним судом м. Полтава з 17.10.2017 по 28.03.2019 на нього не поширюється, оскільки не є попереднім ув`язненням.
Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, міркування засудженого та його захисника про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема відповідно до п. 2 ч. 1 ст.413 КПК України, застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Довічне позбавлення волі найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
Статтею 24 Конституції України громадянам гарантована рівність конституційних прав і свобод та рівність перед законом.
Засудження до довічного позбавлення волі, як і до позбавлення волі на певний строк, передбачає конкретне визначення початку відбування цих покарань. Упродовж відбування довічного позбавлення волі законодавством установлені конкретні часові показники, сплив яких змінює правовий статус засудженого до цього покарання. Йдеться, зокрема, про виникнення у засудженого до довічного позбавлення волі права на подання клопотання про помилування після відбуття ним не менше двадцяти п`яти років призначеного покарання.
Попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Колегією суддів встановлено, що 9.06.2005 Апеляційним судом Полтавської області ОСОБА_7 був засуджений за п.п.4,10, ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.2 ст.15, п.п.1,9 ч.2 ст.115, ст.70 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі (т.1 а.о.с. 23-30).
27.10.2005 Верховним судом України вирок Апеляційного суду Полтавської області від 9.06.2005 щодо ОСОБА_7 залишено без змін (т.1 а.о.с. 35-37).
Розпорядження Апеляційного суду Полтавської області про виконання вироку надійшло в установу попереднього ув`язнення 02.03.2006 (вх. 4337) (т.1 а.о.с. 42).
Відповідно до ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року) Апеляційним судом Полтавської області вирок, що набрав законної сили 27.10.2005, звернуто до виконання шляхом надсилання 24.02.2006 (вих. 1-13/05) розпорядження про його виконання до Полтавського слідчого ізолятора № 23 ( т.1 а.о.с. 42).
У відповідності до вимог ст.ст. 86, 87 КВК України комісією з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Полтавській області визначено вид установи виконання покарань та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання (т.1 а.о.с. 41).
Місцями попереднього ув`язнення для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано взяття під варту, згідно ч. З ст. 155 КПК України (в редакції 1960 року), є слідчі ізолятори. В окремих випадках ці особи можуть перебувати в місцях тримання затриманих.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та супровідного листа Апеляційного суду Полтавської області від 17.10.2017 кримінальна справа відносно ОСОБА_7 для перегляду вироку за касаційною скаргою захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 була направлена до Верховного Суду України 17.10.2017, оскільки встановлено факт нерозгляду касаційної скарги його захисників (а.с.33).
28.03.2019 Верховним Судом в складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду касаційну скаргу захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задоволено частково. Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 щодо ОСОБА_7 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання, як на доказ на протокол явки з повинною ОСОБА_7 від 9 травня 2004 року. В іншій частині вирок залишено без змін (т.1 а.о.с. 70-79).
Розгляд справи Верховним Судом проводився в режимі дистанційного судового провадження між судом та державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», у якій відбуває покарання ОСОБА_7 , за його участю (т.8 а.с. 126, 133-143).
Отже, вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 виконувався, розпорядження про виконання обвинувального вироку від 24.02.2006 не скасовано, ОСОБА_7 до установи попереднього ув`язнення для участі у розгляді кримінальної справи судом не переведено, останній продовжував відбувати покарання.
Розпорядження суду про виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005, після розгляду Верховним Судом 28.03.2019 касаційної скарги захисників ОСОБА_7 повторно не видавалось та для виконання не направлялось, оскільки останній з 28.10.2005 перебував у статусі засудженого, користувався правами засудженого, утримувався в установі виконання покарань та відбував покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, викладеної в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Місцями попереднього ув`язнення для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано взяття під варту, згідно ч. З ст. 155 КПК України (в редакції 1960 року), є слідчі ізолятори. В окремих випадках ці особи можуть перебувати в місцях тримання затриманих.
Зі змісту ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УІІІ від 26.11.2015 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховується виключно строк попереднього ув`язнення, який включає в себе застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та перебування у місцях попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили.
Відповідно до особової справи засудженого ОСОБА_7 , він перебував в установі попереднього ув`язнення та вважався ув`язненим у період з 09.05.2004 (дата його затримання) по 27.10.2005 (дата набрання вироком законної сили за розпорядженням суду), а з 28.10.2005 по даний час відбуває покарання.
Засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 у період з 28.10.2005 по 28.03.2019 в установі попереднього ув`язнення в розумінні положень ч. З ст. 155 КПК України (в редакції 1960 року) та Закону України «Про попереднє ув`язнення» не утримувався, ув`язненим у вказаний період не був, відбував покарання в установах виконання покарань, а тому не був попередньо ув`язненим.
Таким чином, вимоги ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УІІІ від 26.11.2015 на період з 28.10.2005 по 28.03.2019, у тому числі зарахований період в ухвалі Київського районного суду м. Полтави Полтавської області з 17.10.2017 по 28.03.2019, на нього не поширюються, а строк зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає, оскільки не є попереднім ув`язненням.
Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволенню, а ухвала Київського районного суду м. Полтава від 11.06.2019 скасування з ухваленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 376,404,405,407 колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 11.06.2019 щодо ОСОБА_7 скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з 17.10.2017 по 28.03.2019.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4