ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 347/774/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/52/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року,-
ВсТАНОВИла:
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів - по 30 січня 2021 року включно, з утриманням його в Івано-Франківській установі виконання покарань №12 управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (м.Івано-Франківськ, вул.Коновальця,70А).
На цей же строк обвинуваченому продовжено обов`язки, передбачені п.п. 1,2,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України у випадку внесення застави, визначеної ухвалою цього ж суду від 09.10.2020 року.
Мотивуючи своє рішення суд послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, тяжкість діяння, яке інкримінується обвинуваченому, незаконність впливу на свідків, які судом не допитані, тому вважав, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, як про це просила сторона захисту, матиме можливість переховуватися від суду, перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Суд також вказав, що наведені ризики є дійсними та триваючими, підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, а інші запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який та не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.
Апелянт вважає, що суд не перевірив обґрунтованість обвинувачення, наявність зазначених прокурором ризиків та можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Апелянт зазначає про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, що потребує обстеження та лікування, яке йому належним чином не можуть надати в умовах установи.
На думку апелянта, запобіжний захід як домашній арешт буде відповідати вимогам закону й забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дотримання ним покладених судом обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвала, яку оскаржує обвинувачений, постановлена колегією суддів 01 грудня 2020 року у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню, в тому числі ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 286 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, суд встановив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, зазначив, що у провадженні не допитані свідки, взяв до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_7 19.03.2020 року ухвалою суду було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з метою забезпечення права обвинуваченого на отримання належної медичної допомоги, проте ОСОБА_7 з травня 2020 року став систематично допускати порушення покладених на нього обов`язків, уникав контролю за своєю поведінкою зі сторони працівників поліції, тому дійшов вірного висновку про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які судом не допитані, може перешкоджати кримінальному провадженню.
Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк до 60 днів.
Окрім того, суд правомірно залишив обвинуваченому, визначений ухвалою цього ж суду від 09.10.2020 року, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, у разі внесення застави, достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Судом також належним чином перевірено доводи захисника обвинуваченого щодо погіршення стану здоров`я останнього, та, взявши до уваги висновок комісійної СМЕ від 06.11.2020 року, суд прийшов вірного висновку, що лікування діагностованої вторинної артеріальної гіпертензії обвинуваченому може бути проведене у порядку, визначеному спільним Наказом МОЗ та Міністерства Юстиції України №148/4472 від 15.08.2014 року Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування, як про це просить захисник немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді