УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши скаргу захисника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку визначеному ст. 206 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

07.09.2020 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку визначеному ст. 206 КПК України, щодо визнання порушеними права ОСОБА_3 , гарантовані Конституцією України, міжнародними договорами, які ратифіковані Україною під час утримання ОСОБА_3 в ДУ «Київській слідчий ізолятор». Також, просила визнати відсутнім існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_3 без ухвали слідчого судді 23.06.2020 року та звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для винесення ухвали про негайну доставку ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі.

Зі змісту поданої заяви убачається, що ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі судового рішення, ухваленого слідчим суддею Святошинського районного суду м.Києва від 20.08.2020 року, до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.10.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1-5 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Також системний аналіз положень ч.3-5 ст. 206 КПК України дозволяє стверджувати, що обов`язок слідчого судді звільнити особу виникає в разі недоведення неперевищення граничного строку тримання під вартою, стосується обставин якщо службовою особою, під вартою якою трималася особа, не буде доведено законних підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, у випадку якщо під час тримання особи під вартою порушено встановлені законом строки та якщо затримана особа не буде доставлена до суду вчасно без зволікання. Обов`язок звільнення не виникає у випадку, коли клопотання про запобіжний захід вже вирішено.

В той же час за результатами вивчення вказаної скарги захисника ОСОБА_2 , слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі судового рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20.08.2020 року, яке підлягає негайному виконанню.

Крім того, ухвала про тримання під вартою підлягає оскарженню в апеляційному порядку і доводи скарги фактично стосуються необґрунтованості судового рішення про застосування запобіжного заходу, вимоги в скарзі, звернуті до слідчого судді, виходять за межі повноважень слідчого судді при наявності такого судового рішення.

Отже, підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_3 до суду для з`ясування підстав позбавлення його волі відсутні, оскільки зі змісту отриманих відомостей убачається, що останній утримується під вартою на підставі рішення компетентного суду.

При цьому визнання відсутнім існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_3 , без ухвали слідчого судді, не підлягає оскарженню в порядку ст. 206 КПК України за наявності судового рішення про запобіжний захід.

Оцінка допустимості отриманих доказів в ході певної процесуальної дії не входить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому ст. 206 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 24, 202, 206, 309 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку визначеному ст. 206 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1