Провадження № 1-кп/760/924/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0007163 від 19.08.2014 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-02.12.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 1 КК України у виді штрафу у розмірі 1190 гривень ;
-12.12.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання на 3 роки ;
Ухвалою Шевченківського районного суду від 26.09.2017 скасовано звільнення від відбування покарання та ОСОБА_7 направлений для відбуття покарання ;

у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихо ч.1, 2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_7 12.08.2014 року приблизно о 10.45 год, перебуваючи біля будинку за адресою: м.Київ, вул. Єреванська,11, побачивши раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_9 , яка проходила повз нього із своєю малолітньою дитиною, підійшов до неї. Помітивши на шиї потерпілої золотий ланцюжок із хрестиком, вирішив його викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно,з корисливих мотивів, правою рукою зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок із хрестиком, але остання намагаючись зберегти належне їй майно, схопилась рукою за ланцюжок, внаслідок чого, він залишився в її руці, а золотий хрестик в руках ОСОБА_7 . Утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення, зник і розпорядився ним на власний розсуд ,а саме 22.08.2014 здав до ломбардного відділення ПТЗТ «Скарбниця».
Згідно довідки ПТЗТ`Скарбниця» хрестик є 585 проби золота ,загальною вагою 1,18 г.,чистою вагою 1,18 г.
Згідно довідки ФОБ ОСОБА_10 від 29.03.2017, станом на 12.08.2014 вартість одного граму золота в Україні 585 проби становила 300 гривень.
Таким чином , своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 354 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 будучи раніше притягнутий до кримінальної відповідальності Шевченківським РУ ГУ МВС України в м.Києві 01.10.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, яке мало місце 22.08.2014 року, повторно вчинив умисний новий злочин при наступних обставинах.
18.09.2014 року о 16.30 год. перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. Керченська, 10, обвинувачений ОСОБА_7 побачив раніше невідому потерпілу ОСОБА_5 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок із хрестиком, та вирішив його викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито,повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої, ланцюжок з хрестиком, після чого, утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення, зник і розпорядився ним на власний розсуд, а саме 26.09.2014 здав до ломбардного відділення ПТЗТ «Скарбниця» .
Згідно довідки ПТЗТ «Скарбниця» хрестик є 585 проби золота, загальною вагою 1,24 г.,чистою вагою 1,24 г.,а ланцюжок - 500 проби золота,загальною вагою 1,46г.,чистою вагою 1,2 г.
Довідкою ФОБ ОСОБА_10 від 29.03.2017, станом на 18.09.2014 вартість одного граму золота в Україні 585 проби становила 300 гривень , а 500 проби -250 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 737 гривень, тобто 373 гривень вартість хрестика та 365 гривень вартості ланцюжка.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, і пояснив суду, що викладені в обвинувальному акті обставини, вчинених кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_5 не оспорює. Він, дійсно, у серпні 2014 року,перебуваючи на вул. Єреванській зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 ланцюжок з хрестиком, але в руці у нього залишився тільки хрестик, який в наступному він продав.
Також визнав вчинення ним у вересні 2014 року на вул. Керченській в м. Києві грабіж потерпілої ОСОБА_5 ,з шиї якої зірвав золотий ланцюжок та хрестик. Пізніше продав зазначені речі, а гроші витратив на свої потреби. Також обвинувачений просив суд врахувати,що його знайомими було відшкодовано потерпілим як матеріальні збитки , так і моральні. У вчиненому щиро розкаявся.
Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 18.09.2014 року біля 16.00 год. поверталась додому. Попереду неї з`явився ОСОБА_7 , який спитав де знаходиться вул. Соціалістична, а коли вона стала йому показувати, як пройти на вказану вулицю, він зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном та побіг.
Потерпіла в судовому засіданні просила задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_7 , які складаються з матеріальної шкоди у розмірі 8100 гривень , моральної шкоди в сумі 6000 гривень та 14 250 грн. в рахунок витрат на правову допомогу . Хоча потерпіла в суді визнала,що вона отримала від обвинуваченого в рахунок відшкодування шкоди 10100 гривень.
Таким чином ,суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчинені умисних дій,що виразились у відкритому викраденні чужого майна. І вважає ,що його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України.
Також суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні умисних дій, що виразились у відкритому викраденні чужого майна ,вчинене повторно .
Його дії суд кваліфікує за ст. 186 ч. 2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, осудного і вважає,що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі ,оскільки він не може бути виправленим без ізоляції від суспільства.
Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 суд визнає щире каяття і повне визнання вини, добровільне відшкодування шкоди .
Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлено.
Також в суді встановлено,що на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2014 року, яким його засуджено до 4 років позбавлення волі, а оскільки кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_11 засуджується, були ним вчинені до постановлення вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2014 року, то суд на підставі ст. 70 ч. 4 КК України вважає необхідним визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини в період з 24.12.2014 до 20.06.2017 , то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-У111.
У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 винний у вчиненні інкримінованих злочинів за описаних у вироку обставинах і в результаті його злочинних дій цивільним позивачам заподіяно матеріальну шкоду, яка підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дістається висновку, що цивільні позови підлягають задоволенню частково.
Так, потерпіла ОСОБА_9 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 3810 гривень, 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 14250 грн. в рахунок витрат на правову допомогу.
Потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди вартість викраденого майна виходячи з вартості 1 гр. золота на теперішній час -8100 гривень. Між тим, позовні вимоги належними доказами не підтверджені.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин.
А тому суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 на суму 5 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3810 гривень в рахунок матеріальної шкоди і 14250 грн. в рахунок сплати за правову допомогу ,підлягають частковому задоволенню .
Суд вважає доведеним суму спричинення потерпілій матеріальної шкоди 354 гривні та вважає, що 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди є достатнім. Також знайшло своє підтвердження в суді сплата потерпілої в рахунок надання їй правової допомоги суми в 14250 гривень . А тому враховуючи, що обвинуваченим добровільно було відшкодовано 5810 гривень , то залишок збитків складає 10794 гривні.
Цивільний позов ОСОБА_5 у розмірі 8 100 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 8000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 14250 грн. в рахунок відшкодування за надання правової допомоги суд вважає таким ,що підлягає частковому відшкодуванню.
Судом встановлено, що матеріальні збитки ,які були спричинені обвинуваченим ОСОБА_5 і які підтверджуються в суді, становлять 737 гривень. Також суд вважає,що в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню на користь потерпілої 2000 гривень.
А враховуючи , що останнім добровільно було сплачено потерпілій 10100 гривень та враховуючи підтверджену суму сплаченої нею 11750 гривень в рахунок правової допомоги , то до відшкодуванню їй з обвинуваченого підлягає тільки сума 4387 гривень.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання:
-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5/п`ять/ років.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2014 більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5/п`ять/ років.
Строк відбування покарання рахувати з моменту обрання запобіжного заходу з 06.02.2018 року із зарахуванням в строк покарання знаходження під вартою з 21.01.2018 року по 06.02.2018 року та 06.02.2018 року і по день набрання вироком чинності на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ,а саме що одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дня позбавлення волі. .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 10 794 гривні .
Стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 у відшкодування витратна правову допомогу 4 387 гривень .
Речові докази: листи Заставного товариства « Скарбниця» зберігати в матеріалах кримінального провадження № 1-кп/760/496/18.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя