ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5511/20
Провадження № 1-в/210/372/20
У Х В А Л А
іменем України
"14" грудня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника КВК-80 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений, також, просив задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор вважав подання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник КВК №80 заперечував щодо задоволення клопотання.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали особової справи засудженого, щоденник індивідуальної роботи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 відбуває покарання, призначене вироком Желєзнодорожного районного суду м. Рязані Російської Федерації від 14.07.2016 року у вчиненні злочину, передбачених п. «а» ч. 4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30 п. «а» ч. 4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 УК РФ та на підставі ч. 3 ст. 69 УК РФ призначено остаточне покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2018 року приведено у відповідність із законодавством України вирок Желєзнодорожного районного суду м. Рязані Російської Федерації від 14.07.2016 року. Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, та на підставі ст. 69, ч. 2 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2019 року зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 07.10.2015 року по 26.07.2016 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відтак початок строку відбування покарання 14.07.2016 року, кінець строку 18.06.2022 року.

Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 14.08.2020 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_5 стає на шлях виправлення.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання має 14 стягнень, які на даний час є погашеними, та 3 подяки, дві з яких в 2020 році.

З довідки про доходи встановлено, що ОСОБА_5 до праці з 01.01.20209 року не залучався.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Разом з тим, судом взято до уваги, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, та те, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, оцінку ступеню виправлення, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, який становить з 07.10.2015 року по 26.07.2016 року, строк, який залишився до відбуття, який становить майже два роки, тому, така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали оголошено 16 грудня 2020 року о 13 годині 10 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1