Справа № 152/408/20
УХВАЛА

13 липня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/408/20

Провадження №1-кп/152/51/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про привід свідка у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 22.01.2020 року за обвинувальним актом від 17.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського
відділу Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників обвинуваченого
ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

встановив:

В судове засідання повторно не прибув свідок обвинувачення ОСОБА_7 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судових повісток за місцем проживання, вказаним у Реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 22.01.2020 року, а також судова повістка для передання свідку вручена прокурору ОСОБА_8 , що підтверджується Списком осіб, повідомлених про дату слухання справи (а.с.120).
До того ж, обов`язок по забезпеченню присутності вказаного вище свідка обвинувачення під час підготовчого судового засідання, відповідно до ухвали суду від 27.04.2020 року, покладено на процесуального прокурора ОСОБА_8 (а.с.34-38).

Свідок ОСОБА_7 не отримує поштову кореспонденцію судові повістки, які надсилалися за адресою мешкання, вказану у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, що вбачається із довідок відділення Укрпошти (а.с.69-70, 75-76).
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що наполягає на виклику свідка обвинувачення ОСОБА_7 , пояснив, що йому невідомі причини повторного неприбуття свідка, свідок йому недоступний, судову повістку йому вручити не вдалося, оскільки він відсутній за місцем проживання, вказаним у Реєстрі матеріалів, а інших засобів зв`язку з ним, крім поштової адреси, зазначеної у Реєстрі матеріалів досудового розслідування немає, прокурор ОСОБА_8 вживала заходів до його виклику, але свідок за адресою місця проживання був відсутній, у зв`язку із чим заявляє усне клопотання і просить застосувати до свідка обвинувачення ОСОБА_7 привід через органи поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при розгляді клопотання покладаються на вирішення суду.

Вислухавши клопотання прокурора та думки сторін кримінального провадження з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.17 КПК України встановлено обов`язок обвинувачення довести кожний елемент злочину поза межами розумного сумніву.

Статтею 22 КПК України встановлено принцип змагальності сторін кримінального провадження та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст.23 КПК України).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.42 КПК України, обвинувачений має право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Підпунктом «d» пункту 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, має якнайменш право: допитувати свідків, що свідчать проти неї, або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих самих умовах, що і свідків, які свідчать проти неї.

В п.47 рішення Європейського Суду з прав людини «Люді проти Швейцарії» від 27 січня та 25 травня 1992 року зазначається, що, згідно із відповідними прецедентними рішеннями Суду, всі докази мають, як правило, подаватися у присутності обвинуваченого на відкритому слуханні і бути відкритими для спростування з боку іншої сторони. Є винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права сторони захисту; за загальним правилом, пункти 3(d) та 1 статті 6 (Конвенції) вимагають надання підсудному належної достатньої можливості спростування і допиту свідка обвинувачення або під час подання ним свідчень, або на пізнішому етапі (див. рішення «Аш проти Австрії від 26.04.1991 року).

В п.50 цього ж рішення ЄСПЛ Суд встановив порушення прав п. Люді, який був позбавлений можливості допиту свідка обвинувачення, котрий був таємним агентом поліції, та не мав можливості піддати сумніву достовірність його свідчень, а отже і висунутого обвинувачення, зазначивши, що права сторони захисту були обмежені такою мірою, що заявник не здійснив свого права на справедливий судовий розгляд. Отже, відбулося порушення пункту 3(d), взятого у поєднанні з пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи з аналізу норм КПК України та норм міжнародного законодавства, а також практики ЄСПЛ, яка підлягає застосуванню судом, згідно із вимогами ст.5 КПК України, вислухавши сторони кримінального провадження, суд вважає, що, з метою забезпечення принципів змагальності сторін, безпосереднього дослідження доказів, з метою забезпечення прав як сторони захисту, так і сторони обвинувачення на допит свідка, клопотання прокурора слід задовольнити.

Згідно із вимогами ч.1 ст.327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок…, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбаченими главами 11 та 12 цього Кодексу.

Частиною другою статті 139 КПК України передбачено, що у випадку, встановленому частиною першою цієї статті, тобто у випадку, якщо свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття до свідка може бути застосовано привід.

Привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Рішення про здійснення приводу приймається під час судового провадження судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали (ч.ч.1, 2 ст.140 КПК України).

Суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик суду, була у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи (ч.3 ст.142 КПК України).

Виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, Національного антикорупційного бюро України або Державного бюро розслідувань (ч.1 ст.143 КПК України).

Враховуючи, що свідок обвинувачення ОСОБА_7 , будучи викликаним у судове засідання у встановленому КПК України порядку, не повідомив про причини свого неприбуття та не з`явився без поважних причин, то до нього слід застосувати привід.

Керуючись ст.ст.327, 65, 66, 139, 140-143, 369, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Призначити нове судове засідання на 10 годину 27 липня 2020 року.
Застосувати до свідка ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_1 , привід в судове засідання, що відбудеться 27 липня 2020 року о 10 годині в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду Вінницької області, що знаходиться в м. Шаргород Вінницької області на вул. Героїв Майдану, 231.

Виконання ухвали про здійснення приводу свідка покласти на Шаргородське ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали в частині здійснення приводу свідка покласти на прокурора Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який є процесуальним прокурором у цьому кримінальному провадженні та приймає участь у судовому розгляді.

Копію ухвали невідкладно надіслати начальнику Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для виконання ухвали про здійснення приводу свідка.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1