Справа № 159/1507/20
Провадження № 1-кп/159/221/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000286 від 14.02.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 17.07.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 04.06.2010 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців;звільненого 11.05.2018 року на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 03.05.2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 3 дні, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ФОП ОСОБА_8 , раніше не судимого,

у вчиненні ними кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий, умисний корисливий злочин проти власності.
Так, ОСОБА_4 , повторно, 12 лютого 2020 року, близько 23 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , прийшов до охоронюваної автомобільної стоянки великогабаритного транспорту поблизу митного пункту пропуску "Ковель", що по вул. Володимирська, 150 в м. Ковелі Волинської області, де, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , залишившись очікувати його біля прохідної, надав останньому вказівку проникнути через незамкненні ворота до автостоянки, та з причепа автомобіля марки "Мерседес", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що був розміщений на стоянці, здійснити таємне викрадення наявного там майна. Після цього, ОСОБА_5 , слідуючи вказівці ОСОБА_4 , пройшовши через незамкнені ворота вказаної автостоянки, проник до її території, підійшов до автомобіля марки "Мерседес", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та, відчинивши защібку причепу, таємно викрав: гідравлічний автомобільний домкрат, вартістю 766,67 грн.; побутовий газовий комплект марки "Intertool", вартістю 383,00 грн.; проводи підкурювачі, вартістю 316,67 грн.; пістолет для підкачки коліс марки "Intertool" разом із шлангом до пістолета для підкачування, довжиною 20 м, вартістю 656,67 грн.; насос для перекачування палива, вартістю 211,50 грн.; стяжний ремінь для кріплення вантажу, вартістю 166,67 грн.; набір для монтажу коліс вантажного автомобіля, вартістю 891,58 грн.; дві скляні банки ємкістю 1 л. з консервацією та дві скляні банки ємкістю 0,5 л з консервацією, що не становлять для потерпілого майнової цінності, Забравши вказане майно, ОСОБА_5 попрямував до огорожі автостоянки, де за попередньою домовленістю на нього чекав ОСОБА_4 , котрий допоміг перемістити викрадене через паркан автостоянки. Таким чином обвинувачені заволоділи вказаним майном за попередньою змовою групою осіб, чим заподіляи ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3 392,76 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав повністю. Суду показав, що вказаного злочину не вчиняв. В той вечір, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_5 підійшов до стоянки транспортних засобів, що по вул. Володимирській в м. Ковелі. На території цієї автостоянки є автомийка, на якій працюють його знайомі, а тому він хотів потрапити до них. Біля входу на територію стояв сторож, який не пустив його на територію. Поки він розмовляв зі сторожем, ОСОБА_5 кудись пішов і більше в той вечір він його не бачив. Поспілкувавшись зі сторожем, він пішов додому. На наступний день до нього зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що має речі, які можна продати. Про те, що ці речі є викраденими він не знав, думав, що це речі ОСОБА_5 . Після цього він разом з ОСОБА_5 пішов до місця, де лежали ці речі, забрали їх та пішли до гаражного кооперативу, де продали їх за 700 грн. В подальшому повернулись до того ж місця, забрали консервацію та занесли її до нього додому, де ця консервація й була вилучена в ході обшуку. Вказував, що до крадіжки він не причетний, визнає себе винним лише в тому, що допоміг ОСОБА_5 збути викрадені речі, а тому просив не позбавляти його волі за це.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, на переконання суду, визнав частково. Суду показав, що в той вечір він разом зі ОСОБА_4 підійшли до воріт території автостоянки на вул. Володимирській в м. Ковелі. Поки ОСОБА_4 розмовляв зі сторожем, він пройшов повз останнього на територію, щоб справити природні потреби. Підійшовши до одного з вантажних автомобілів, які стояли на території, побачив відкритий багажник. Заглянувши туди, побачив певні речі, які викинув з нього. Потім ці речі переніс до бетонної огорожі, де його чекав ОСОБА_4 , та перекинув їх через неї. Потім переліз сам через цю огорожу та разом із ОСОБА_4 перенесли викрадені речі в кущі поблизу, де їх заховали. На наступний день, забравши деякі речі, понесли їх до гаражного масиву, де продали невідомому. Повернувшись назад, вони забрали із схованки викрадену консервацію, яку занесли до ОСОБА_4 додому. Вказував, що домовленості зі ОСОБА_4 про крадіжку не мав, про те, що стоянка охороняється не знав, стяжний ремінь для кріплення вантажу не викрадав. У вчиненому розкаюється, просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненому та часткове визнання своєї винуватості у вчиненому ОСОБА_5 , винуватість обох обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що він працює охоронцем території автостоянки по вул. Володимирській в м. Ковелі, яка є повністю огородженою. В той вечір, точної дати не пам`ятає, він стояв біля воріт стоянки, коли до нього підійшли двоє хлопців, по статурі схожих на обвинувачених. Ствердити однозначно про те, що це були саме обвинувачені, не може, оскільки було темно, а тому обличчя добре не запам`ятав. Проте аналогічних випадків протягом останнього часу не було. Ці хлопці хотіли пройти на територію, однак він їх не пускав. Поки він розмовляв з одним з них, другий десь зник, можливо непомітно пройшов на територію. Вранці, після того, як він закінчив зміну, до нього зателефонував напарник та повідомив, що один з водіїв вантажних автомобілів поскаржився на крадіжку його речей.

Показання зазначеного свідка повністю підтверджують показання самих обвинувачених щодо способу проникнення ОСОБА_5 на територію стоянки, частково підтверджують спільний умисел обвинувачених щодо такого проникнення, та повністю спростовують показання ОСОБА_5 про те, що він не знав, що територія охороняється.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13.02.2020 року, працівниками поліції в присутності понятих було проведено огляд стоянки вантажних транспортних засобів, яка знаходиться поряд з МПП "Ковель", що по вул. Володимирська, 150 в м. Ковелі, в ході якого було зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину та виявлено вантажний автомобіль "Мерседес", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом. На момент огляду цього автомобіля, інструментальні ящики, які знаходяться з правої та лівої сторони причепа, відчинені.

В ході проведення слідчого експерименту 14.02.2020 року з участю ОСОБА_11 , що зафіксовано відповідним протоколом, останній добровільно, детально розповів про обставини вчинення ним крадіжки інструментів, продуктів харчування та побутових речей із вказаного вище автомобіля. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 чітко вказав на місце розташування ОСОБА_4 з зовнішньої сторони території автомобільної стоянки, коли він передавав останньому викрадені речі.

Згідно цього ж протоколу, будь-яких зауважень від учасників слідчого експерименту не надходило.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що його показання під час слідчого експерименту є правдивими.

Як вбачається із зазначеного протоколу, слідчий експеримент дійсно проводився у відсутності захисника ОСОБА_5 , який на той час вже був призначений.

Дана обставина дійсно є в певній мірі порушенням права на захист обвинуваченого, на чому наголошував захисник обвинуваченого ОСОБА_4 . Проте таке порушення, зважаючи на добровільну участь обвинуваченого у цій слідчій дії та добровільне підписання протоколу, підтримання ним своїх показань в судовому засіданні, не є настільки суттєвим, щоб визнавати цей протокол недопустимим доказом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що взимку 2020 року, більш точної дати не пам`ятає, він перебував в своєму гаражі, який розміщений на території гаражного кооперативу по вул. Варшавській в м. Ковелі. До нього прийшли два мужчини, однак не впевнений, що це були обвинувачені, оскільки пройшов тривалий час. Вони запропонували купити в них деякі речі, зокрема газовий примус, ключ, манометр і шланг, кабелі-підкурювачі, тощо. Повний перелік цих речей вже не пам`ятає. Він поцікавився, чи ці речі не крадені, однак вони запевнили, що це їх речі. Він заплатив їм близько 500-600 грн., точної суми також не пам`ятає. Через декілька днів, до нього прийшли працівники поліції, яким він добровільно видав вказані речі, оскільки виявилось, що вони були викрадені.

Такі показання свідка ОСОБА_12 об`єктивно підтверджуються протоколом добровільної видачі речей від 14.02.2020 року. Зокрема, згідно цього протоколу, ОСОБА_12 добровільно видав працівникам поліції гідравлічний автомобільний домкрат, побутовий газовий комплект марки "Intertool", проводи підкурювачі, пістолет для підкачки коліс марки "Intertool" разом із шлангом для підкачування, насос для перекачування палива, стяжний ремінь для кріплення вантажу, набір для монтажу коліс вантажного автомобіля.

Вказані речі у встановленому порядку були оглянуті та долучені до кримінального провадження як речові докази, що підтверджується відповідним протоколом огляду речей від 14.02.2020 року та постановою від 14.02.2020 року про приєднання до матеріалів кримінального провадження предметів, що мають силу речового доказу.
Зазначеним вище протоколом добровільної видачі речей від 14.02.2020 року повністю спростовуються показання ОСОБА_5 про те, що він не викрадав стяжний ремінь для кріплення вантажу, оскільки такий ремінь був виданий ОСОБА_13 , як річ, яка була придбана ним в двох незнайомих чоловіків.

Протоколом огляду місця події від 13.02.2020 року зафіксовано, що при проведенні огляду квартири АДРЕСА_4 виявлено та вилучено скляну банку ємкістю 1 літр з консервованим салом, металеву кришку, скляну банку ємкістю 0,5 літра з тушонкою, скляну банку ємкістю 0,5 літра з салатом з перцю, банку ємкістю 0,5 літра з домашнім салатом.

Вказаний огляд місця події у встановленому порядку був санкціонований, що підтверджується ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2020 року про надання дозволу на обшук в цьому приміщенні.

Вилучені в ході огляду місця події 13.02.2020 року речі у встановленому порядку були визнані речовими доказами, що підтверджується відповідною постановою від 14.02.2020 року.

Вартість викрадених речей з причепу автомобіля марки "Мерседес", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , повністю підтверджується висновком експерта № 111 від 25.02.2020 року.
Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконливого висновку, що винуватість обох обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм діянь доведена повністю.

Поведінка обох обвинувачених до вчинення крадіжки (спосіб проникнення на територію, розподіл ролей між ними (хто відволікає охоронця, а хто проникає на територію)), під час вчинення крадіжки ( ОСОБА_5 перекидав речі через огорожу у встановленому місці, де на нього вже чекав ОСОБА_4 ), після вчинення крадіжки (разом заховали викрадені речі, разом збували їх, разом витрачали отримані кошти) переконливо свідчить про наявність в діях обвинувачених попередньої змови між собою на вчинення цієї крадіжки, що, в свою чергу, повністю спростовує показання ОСОБА_5 про те, що умисел на викрадення речей в нього виник спонтанно.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про його непричетність до вчинення крадіжки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та повністю спростовуються вищенаведеними доказами, які відповідають фактичним обставинам та узгоджуються між собою.

Такі його показання суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності, а тому відхиляє їх.

В судових дебатах захисник ОСОБА_6 просила перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки доказів того, що ОСОБА_4 проникав на територію стоянки не здобуто.

Суд відхиляє такі доводи захисника, оскільки, як встановлено вище, обвинувачені діяли за попередньою змовою між собою, а їх спільний умисел був направлений на заволодіння чужим майном.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, вчинив крадіжку, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, вчинив крадіжку, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,та особи винних у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченими вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України).

До обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності; вчинив новий умисний злочин проти власності в той час, коли попередня судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів; має на утриманні одну неповнолітню дитину; посередньо характеризується по місцю проживання; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Крім цього, поведінка обвинуваченого в судовому засіданні яскраво свідчить про відсутність в нього розкаяння у вчиненому та усвідомлення протиправності своїх дій.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує також те, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності; посередньо характеризується по місцю проживання та позитивно характеризується по місцю роботи; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні яскраво виявляє ознаки розкаяння і засудження своїх вчинків, усвідомлюючи тим самим протиправність своєї поведінки.

Крім цього, суд враховує також відсутність будь-яких претензій потерпілого до обох обвинувачених.

Враховуючи наведене в сукупності та небезпеку ОСОБА_4 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

На глибоке переконання суду, покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, в даному випадку є необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Проте, зважаючи на всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що таке покарання має бути близьким до мінімального.

На підставі ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення (з 14 лютого 2020 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 , слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину).

Однак, з огляду на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вбачає можливим його виправлення без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчився. Підстав для обрання будь-якого запобіжного заходу щодо нього до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1884,12грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави в повному обсязі в рівних долях з кожного.

Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 14.02.2020 року на майно (речові докази), підлягає скасуванню з подальшим вирішенням долі цього майна в порядку ст. 100 КПК України.

Долю решти речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 14 лютого 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком за період з 14 лютого 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи в рівних долях з кожного.

Арешт, накладений на майно (речові докази) відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2020 року, - скасувати.

Речові докази: гідравлічний автомобільний домкрат, побутовий газовий комплект марки "Intertool", проводи підкурювачі, пістолет для підкачки коліс марки "Intertool" разом із шлангом для підкачування, насос для перекачування палива, стяжний ремінь для кріплення вантажу, набір для монтажу коліс вантажного автомобіля, дві скляні банки з консервацією ємкістю 1 л., дві скляні банки з консервацією ємкістю 0,5 л., які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1