ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1397/20 Справа № 203/337/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження №0001628 та 0000035 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томська, Росії, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
-05.02.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
-31.03.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 01.04.2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, на підставі ч.4 ст. 70 дане покарання поглинуто вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2015 року , до відбуття покарання строком на 3 роки 2 місяця позбавлення волі ;
-17.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, КК до відбуття покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 2 місяці за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року до відбуття покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі;
-01.04.2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць, на підставі ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням ,призначеним вироком Жовтневого райсуду м.Дніпропетровська від 17.02.2015, до відбуття 3 роки 2 місяця позбавлення волі;
-06.02.2019 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська затверджено угоду про визнання винуватості за ч.2 ст.309 КК України,призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

В с т а н о в и л а:
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
У відповідності до ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ухвалено відраховувати з 27 лютого 2019 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він, будучи раніше засудженим за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та знов вчинив аналогічні злочини.
Так, 12.07.2018 року приблизно о 19.00 годині на перехресті вулиць Тітова та проспекту О.Поля в місті Дніпрі, діючи з прямим умислом, повторно придбав психотропну речовину без мети збуту, піднявши з землі прозорий поліетиленовий згорток із вмістом порошкоподібної речовини «метамфетамін» масою 0,7065г. Після чого, керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, присвоїв собі даний психотропний засіб, тобто прозорий поліетиленовий згорток із вмістом порошкоподібної речовини «метамфетамін» масою 0,7065г, який поклав до правої кишені шорт, одягнених на ньому.
Після чого 12 липня 2018 року о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_8 , продовжуючи повторно, незаконно зберігати при собі, без мети збуту, прозорий поліетиленовий згорток із вмістом порошкоподібної речовини «метамфетамін», прибув до будинку АДРЕСА_2 , де був помічений та зупинений працівниками ВКП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП. У подальшому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_8 повідомив, що у нього при собі знаходиться прозорий поліетиленовий згорток із вмістом порошкоподібної речовини «метамфетамін», яку він зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
12 липня 2018 року в період часу з 20.20 годин по 20.35 годин в ході проведення огляду місця події в присутності понятих ОСОБА_8 добровільно надав для огляду прозорий поліетиленовий згорток із вмістом порошкоподібної речовини «метамфетамін» масою 0,7065г, який в подальшому був вилучений.
Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/2816 від 06.08.2018 року надана на експертизу кристалічна речовина масою 0,7065г., являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну складає 0,2473г, яка відповідно до Постанови КМУ №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, яка відноситься до невеликих розмірів, встановлених таблицею, затвердженою Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», яку ОСОБА_8 незаконно, повторно, придбав, зберігав при собі, без мети збуту.
Продовжуючи свою злочинну діяльність , 05.01.2019 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ», розташованого по вулиці Княгині Ольги, 17 (Центральний район) у м. Дніпро, побачив на землі два поліетиленових згортка, в кожному із яких знаходилися по вісім фрагментів пакета з вмістом кристалічної речовини білого кольору, загальна маса якого не менш як 2,306г, яку ОСОБА_8 за зовнішнім ознаками визначив для себе як наркотичний засіб «метадон», в цей час у ОСОБА_8 , раптово виник умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу «метадон», з метою його подальшого збуту, у великих розмірах,будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України.
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи намір на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, у великих розмірах, будучи особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, в супереч ст.4 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 08.07.1999 року № 863 (із змінами), підняв зазначені два поліетиленових згортка з землі, всередині яких знаходилось в загальній кількості 16 фрагментів пакетів з вмістом з кристалічної речовини білого кольору, масами не менш як 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1509 г., та поклав до правої внутрішньої кишені одягненої на ньому куртки, таким чином, ОСОБА_8 , незаконно, придбав та почав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб «метадон» у великих розмірах з метою збуту, будучи особою , яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України.
В той же день, тобто 05.01.2019 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку №2, розташованого по вул. Пастера у м. Дніпро, продовжуючи незаконно, зберігати при собі наркотичний засіб «метадон» з метою збуту, у великих розмірах, наркозалежним особам, палив тютюновий виріб у громадському місці, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення, за що працівником УПП ГУНП в Дніпропетровській області, рядовим поліції ОСОБА_9 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення (серія АА № 669532) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.
Під час складання постанови про вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_8 на закону вимогу працівників поліції, а саме: чи має останній при собі будь-які заборонені до обігу предмети, або речі, повідомив що в правій внутрішній кишені, одягненої на ньому куртки він зберігає у двох поліетиленових згортках наркотичний засіб «метадон», внаслідок чого була викликана слідчо - оперативна група Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
05.01.2019 року в період часу з 14 год. 45 хв. до 15 год. 00 хв. в ході огляду місця події поблизу будинку №104 по пр. Д. Яворницького у м. Дніпро, слідчому СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанту поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_8 видав належні йому два поліетиленових згортка, в кожному із яких знаходилося по вісім фрагментів з полімерного матеріалу, заповнені речовиною білого кольору, масою не менш як: 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1509 г., які згідно до висновку експерта № 1/8.6/226 від 24.01.2019 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, який ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав у великих розмірах при собі з метою збуту, будучи особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України. Маса метадону у речовині складає відповідно 0,1344г., 0,1306г., 0,1255г., 0,1271г., 0,0933г., 0,1207г., 0,0936г., 0,1214г., 0,1087г., 0,1428г., 0,0941г., 0,1419г., 0,0966г., 0,0859г., 0,0822г., 0,1009г. Загальна маса метадону в речовині становить 1,7997 г, що становить великий розмір, встановлений таблицею, затвердженою Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», які ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав у великих розмірах при собі з метою збуту, будучи особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України.

В апеляційних скаргах :

- обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року як незаконний та необґрунтований, оскільки його вина у вчиненні злочину за ч.2 ст. 307 КК України не була доказана.
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року відносно ОСОБА_8 змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за епізодом від 05.01.2019 року з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України, зі зниженням призначеного покарання, обмежившись таким, що призначений судом першої інстанції за ч. 2 ст. 309 КК України.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що за епізодом придбання наркотичного засобу 12.07.2018 року та кваліфікації дій за ст.309 ч.2 КК України вирок не оспорюється. Але за епізодом придбання наркотичного засобу 05.01.2019 року, який був кваліфікований за ч.2 ст.307 КК України, підлягає перекваліфікації на ч.2 ст.309 КК України.
Вказує, що захист не оспорює жодного з наведених доказів стосовно процесуального їх отримання, компетентності експерта та правильності їх висновків. Проте, на думку адвоката, жодний з наведених доказів не містить достеменних даних про дійсний умисел ОСОБА_8 щодо розпорядження знайденими наркотичними речовинами. Упродовж досудового і судового слідства обвинувачений послідовно пояснював, що є наркозалежною особою та таким чином мав намір придбані шляхом знайдення наркотичні речовини використати на власну потребу, тобто особисте вжиття, і ця версія протягом досудового розслідування та судового розгляду не була спростована. До того ж, дактилоскопічна експертиза на предмет причетності до фасування пакунків інших осіб, окрім ОСОБА_8 , яка б спростувала чи підтвердила доводи обвинувачення про те, що саме ОСОБА_8 готував пакунки для подальшого збуту, не призначалась.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали вимоги апеляційних скарг, просили їх задовольнити. Прокурор заперечувала проти задоволення даних апеляцій.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Так, суд першої інстанції провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши усі докази по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_8 в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 309 та ч.2 ст. 307 КК України, суд обґрунтовано послався на:
- протокол огляду місця події від 17 липня 2018 року та додаток до нього у вигляді ілюстрованої таблиці, з якої вбачається, що предметом огляду є відкрита ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , де працівниками поліції був зупинений ОСОБА_8 , який надав працівникам поліції сліп пакет, в якому з його слів знаходиться наркотичний засіб «метамфетамін» для власного вживання, дана речовина вподальшому була вилучена працівниками поліції (а.п.95-96, т.1);
- висновок експерта № 1/8.6/2816 від 06 серпня 2018 року, відповідно до якого надана на експертизу 01.08.2018 року волога кристалічна речовина, кольору наближеного до «беж 18.0-14/4»,масою 0,7065 г. вилучена у ОСОБА_8 , містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну складає 0,2473 г.(а.п.100-102, т.1);
- витяг з кримінального провадження №00000035, з якого вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення відповідно до матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлений факт вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2019 року, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст.307 КК України (а.п.61, т.1);
- протокол огляду місця події від 05 січня 2019 року та додаток до нього у вигляді ілюстрованої таблиці, з яких вбачається, що предметом огляду є ділянка місцевості за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, навпроти буд.104, де зупинений працівниками поліції ОСОБА_8 дістав з правої внутрішньої кишені, одягненої на ньому куртки два поліетиленових згортках, в середині яких знаходиться тверда кристалічна речовині білого кольору, зі слів ОСОБА_8 дана речовина - наркотичний засіб «метадон», який він зберігає для власного вживання (а.п.66-68, т.1);
- висновок експерта № 1/8.6/226 від 24 січня 2019 року, відповідно до якого надана на експертизу 22.01.2019 речовина масою 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1509 г., вилучена у ОСОБА_11 , у своєму складі містить наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон. Маса метадону складає 0,1344г., 0,1306г., 0,1255г., 0,1271г., 0,0933г., 0,1207г., 0,0936г., 0,1214г., 0,1087г., 0,1428г., 0,0941г., 0,1419г., 0,0966г., 0,0859г., 0,0822г., 0,1009г. (а.п.71-74, т.1).
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому судом злочинних діянь, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту визнав в повному обсязі та в апеляційній скарзі даний факт не оспорює.
Що ж стосується апеляційних вимог обвинуваченого та його захисника в частині перекваліфікації його дій з ч.2 ст. 307 КК України на ч.2 ст. 309 КК України за відсутності в обвинуваченого умислу на збут наркотичних засобів, колегія суддів вважає їх неприйнятними та зазначає, що наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційних скаргах доводи про те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 307 КК України з огляду на наступне.
Так, поширення наркоманії і зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.
Забезпечення кримінально-правового захисту здоров`я людей здійснюється в межах, передбачених у ст.ст.305-327 розділу XIII «Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення» Особливої частини КК України, у тому числі шляхом застосування справедливого покарання за такі злочини.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2020 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» про умисел на збут наркотичних засобів,психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.
Вирішуючи питання про зміст умислу та мотиву ОСОБА_8 , колегія суддів виходить з сукупності всіх обставин вчиненого діяння. В даному випадку апеляційний суд, враховуючи положення вищезазначеної Постанови, враховує і спосіб вчинення злочину, і кількість наркотичного засобу - метадону, а саме вісім фрагментів з полімерного матеріалу, заповнені речовиною білого кольору, масою не менш як: 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1522 г., 0,1531 г., 0,1531 г., 0,1581 г., 0,1529 г., 0,1509 г., які згідно до висновку експерта № 1/8.6/226 від 24.01.2019 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого у речовині складає відповідно 0,1344г., 0,1306г., 0,1255г., 0,1271г., 0,0933г., 0,1207г., 0,0936г., 0,1214г., 0,1087г., 0,1428г., 0,0941г., 0,1419г., 0,0966г., 0,0859г., 0,0822г., 0,1009г., загальна маса метадону в речовині становить 1,7997 г, що становить великий розмір, встановлений таблицею, затвердженою Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу».
Таким чином, аналізуючи посилання обвинуваченого та його захисту стосовно того, що вищезазначений наркотичний засіб ОСОБА_8 взяв та сховав у кишеню і зберігав не з метою збуту, а для власного вживання, колегія суддів приходить до висновку, що якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно і т.ін.), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні тощо, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку цілком ймовірно має місце умисел на збут.
За результатами апеляційного розгляду судова колегія вважає, що суд першої інстанції, аналізуючи докази, які мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу і мети обвинуваченого ОСОБА_8 при скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, правильно врахував великий розмір наркотичного засобу, який ОСОБА_8 перед вилученням працівниками поліції зберігав при собі; спосіб його упакування і розфасування, та прийшов до правильного переконання про наявність у обвинуваченого умислу на придбання та зберігання наркотичного засобу саме з метою збуту.
З огляду на вищевикладене, не можна погодитися з доводами в апеляційних скаргах сторони захисту, оскільки суд послався у своєму рішенні на докази, які не викликали у колегії суддів сумніви з точки зору їх отримання у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону, а не визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та його покази в частині непричетності до інкримінованого злочину колегія суддів вважає необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідної позиції обвинуваченого та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню. Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.
З урахуванням наведеного, виходячи з того, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апелянтів про необхідність зміни вироку з подальшою перекваліфікацією дій обвинуваченого з ч.2 ст. 307 КК України на ч.2 ст. 309 КК України задоволенню не підлягають.
З приводу призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
З огляду на матеріали кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працює і веде дозвільний образ життя, під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не знаходиться, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та рецидив злочинів як обставину, що обтяжуює покарання, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, за відсутності підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, з реальним його відбуттям, з конфіскацією майна.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 307 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4