1Справа № 335/5713/20 1-кп/335/763/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0001567 від 13.05.2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, працює плавильником AT «Мотор Січ», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.05.2020 року, приблизно о 21 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Тойота Королла», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїзної частини вул. Перемоги з боку вул. 12 Квітня в сторону бул. Шевченка у м. Запоріжжі. При цьому, швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 складала не менше ніж 69,4 км/год., що перевищує максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги - 50 км/год.

Під час руху в районі будинку № 26 в попутному із водієм ОСОБА_6 напрямку, попереду нього, по середній смузі проїзної частини вул. Перемоги рухався невстановлений автомобіль «Деу Ланос» під керуванням невстановленого водія.

В цей же час, в районі вищевказаного будинку № 26, ОСОБА_7 , діючи в якості пішохода, почав перетин проїзної частини вул. Перемоги по позначеному відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись справа наліво за ходом руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_6 .

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому проїзну частину вул. Перемоги перетинав пішохід ОСОБА_7 , водій невстановленого автомобіля «Деу Ланос», продовжуючи рух в межах середньої смуги, почав зменшувати швидкість руху керованого автомобіля, для надання переваги у русі пішоходу.

Натомість водій ОСОБА_6 , здійснюючи рух з перевищенням максимально допустимої швидкості, маючи об`єктивну спроможність виявити нерегульований пішохідний перехід, що позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, а також автомобіль «Деу Ланос», що рухався в попутному напрямку, водій якого зменшував свою швидкість перед пішохідним переходом, діючи в порушення вимог п.п. 12.4. 12.9 б), 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», п. 12.9 б) «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 -12.7...», п. 18.4: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу об`єктивно на зміну дорожньої обстановки не відреагував, своєчасних заходів для зменшення швидкості свого руху не застосував, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , при цьому маючи технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця наїзду при умові руху з максимально дозволеною швидкістю в межах населеного пункту.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 624 від 24.06.2020 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми: перелому кісток склепіння черепу, забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку (згідно з даними наданої медичної документації та результатів КТ дослідження), рани в потиличній ділянці, забою м`яких тканин голови (згідно з даними наданої медичної документації), що кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

- підшкірної гематоми лівого ліктьового суглоба (згідно з даними наданої медичної документації), що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_6 , згідно з висновком інженерно - транспортної експертизи за експертним напрямком дослідження обставин та механізму ДТП № 9-494 від 18.06.2020 року та комплексної судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин та механізму ДТП № 9-394/25/69 від 05.06.2020 року, вимог п.п. 12.4, 12.9 б), 18.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки до місця наїзду при умові руху з дозволеною швидкістю в межах населеного пункту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушення за викладених вище обставин. Суду показав, що ввечері 12.05.2020 року він, керуючи належним йому автомобілем «Тойота Королла», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Перемоги у бік бул. Шевченка у м. Запоріжжі від світлофору. Попереду праворуч від нього рухався автомобіль „Ланос. Пішохода, який перетинав вулицю з права на ліво на нерегульованому пішохідному переході з розміткою, він побачив, коли той вже знаходився перед ним. Він вжив заходів зупинки, однак відбулося зіткнення. Пояснив, що має стаж водія біля 30 років, протягом останнього року до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався. Зазначив, що дорога, якою він рухався, має три смуги руху, він знаходився у лівій смузі, з якою швидкістю рухався він не пам`ятає, не виключає перевищення ним швидкості. Не пам`ятає, чи побачив він гальмування автомобіля „Ланос перед пішохідним переходом, та чи гальмував він, бачив тільки як він знижує швидкість. Пішохода він побачив метри за 2-3 від його автомобіля при виході на його смугу. Він спробував піти вправо та гальмував. Розташування пішохідного переходу під час руху він бачив, у крайній правій смузі пішоходів не було. Наїзд на пішохода відбувся на його смузі, пішохода він зачепив лівою передньою частиною свого автомобіля, а зупинився через чотири метри. Після цього він викликав поліцію та швидку допомогу, надав потерпілому допомогу, вподальшому відшкодував завдану моральну шкоду. Просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки автомобіль є засобом доходу і у його сім`ї автомобілем керує тільки він.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що з обвинуваченим він не знайомий та не підтримує будь-яких стосунків. Ввечері 12.05.2020 року він переходив дорогу по вул. Перемоги на пішохідному переході. Перед переходом, він побачив автомобіль „Ланос, який зупинився, зрозумів, що небезпеки немає, та почав рух переходом. Дорога складалася із трьох смуг, автомобіль „Ланос знаходився у правій смузі. Він у свою чергу йшов повільно. Коли він переходив дорогу, то бачив тільки автомобіль „Ланос, вважає, що обвинувачений їхав на великій швидкості, та він не встиг зреагувати, тому сталося зіткнення. До обвинуваченого він претензій не має, завдану шкоду йому відшкодовано у повному обсязі. Цивільний позов не заявляв.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням даних про особу обвинуваченого; та матеріалами, необхідними для вирішення питань щодо розпорядження речовими доказами та про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, наслідки які настали внаслідок вчинення злочину, розмір завданої потерпілому шкоди, та відшкодування її у повному обсязі, визнання вини обвинуваченим у вчиненому діянні у повному обсязі.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд також враховує індивідуальні особливості особистості обвинуваченого, його вік, соціальний стан, спосіб життя, поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначені покарання обвинуваченому, суд враховує позицію прокурора та думку потерпілого, який не наполягав на призначенні ОСОБА_6 суворого покарання, та, з урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, позиції сторони захисту щодо виду та строку покарання, приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Призначаючи покарання, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховуючи всі обставини справи, а також, беручи до уваги, рід діяльності обвинуваченого та кількість осіб, які перебувають у нього на утриманні, суд приходить до висновку про недоцільність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання та позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, беручи до уваги характеристику обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, та форму вини, суд приходить до висновку, що доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 13.05.2020 року на автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення судових експертиз, які документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, у загальному розмірі 8 826,30 гривень суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовано.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-401 від 10.06.2020 року у кримінальному провадженні у розмірі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-494 від 18.06.2020 року у кримінальному провадженні у розмірі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-394/25-69 від 05.06.2020 року у кримінальному провадженні у розмірі 4 903 (чотири тисячі дев`ятсот три) гривні 50 копійок.

Скасувати арешт автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді від 13.05.2020 року.

Речові докази:

- диск з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.05.2020 року, долучений до матеріалів кримінального провадження № 0001567 залишити в матеріалах кримінального провадження.

- автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1