Справа № 359/7977/20
Провадження №1-в/359/340/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Залізничного районного суду м. Самара Російської Федерації від 11.11.2015 року, зміненого ухвалою Самарського обласного суду Російської Федерації від 22.01.2016 року, приведеного у відповідність до законодавства України згідно ухвали Чуднівського районного суду Житомирської області від 26.09.2015 року, до восьми років позбавлення волі, із застосуванням згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2019 року Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання (період з 26.05.2015 року по 22.01.2016 року),
в с т а н о в и в :
09.10.2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_5 станом на 02.10.2020 року відбув встановлений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, тобто понад дві треті строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, отримав 5 заохочень правами начальника установи. За час відбування покарання, стягнення, які були накладені на ОСОБА_5 на даний час погашені і він вважається таким, що стягнень не має. На даний час працевлаштований на ТОВ «ТАРА ПЛЮС», до праці ставиться сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими підтримує рівні стосунки, не конфліктний тощо.

В судовому засіданні захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 та засуджений клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів що став на шлях виправлення, його поведінка та ставлення до праці постійно змінюється.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК поклався на розсуд суду щодо поданого клопотання засудженого.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, вироком Залізничного районного суду м. Самара Російської Федерації від 11.11.2015 року, зміненого ухвалою Самарського обласного суду Російської Федерації від 22.01.2016 року, приведеного у відповідність до законодавства України згідно ухвали Чуднівського районного суду Житомирської області від 26.09.2015 року, ОСОБА_5 засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до восьми років позбавлення волі, із застосуванням згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2019 року Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання (період з 26.05.2015 року по 22.01.2016 року).
Минулі судимості: 27.09.2011 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 104, ч. 1 ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 18.11.2013 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ст. 70, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Початок строку відбування покарання 11.11.2015 року, кінець строку 28.09.2022 року.
Згідно матеріалів особової справи та характеристики на засудженого від 03.09.2020 року, ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 01.06.2015 року. Під час знаходження в установах Російської Федерації зарекомендував себе з негативного боку, так як мав 5 стягнень правами начальника установи, заохочень не мав. До праці не залучався. 12.01.2019 року прибув до ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», де проявив себе з негативного боку та за порушення режиму відбування покарання, яке було виражене у перешкоджанні проведення обшуку отримав 1 стягнення правами начальника установи, яке зняте та погашене у встановленому законом порядку. В ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання з 13.02.2019 року. За час відбування покарання характеризується позитивно. Отримав 5 заохочень правами начальника установи, стягнень не має. На даний час працевлаштований на ТОВ «ТАРА-ПЛЮС». У взаємовідношеннях з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайній зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу в розділі «Духовне відродження». Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом отримання від них посилок та передач. 14.03.2019 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії, щодо можливості застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, та за рішенням комісії установи йому було відмовлено, в зв`язку з недостатнім ступенем виправлення. 04.07.2019 року засуджений розглядався на комісії, щодо можливості застосування до нього ст. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та за рішенням комісії установи йому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення. 31.01.2020 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії, щодо можливості застосування до нього ст. 81 КК України, а саме у мовно-дострокове звільнення від відбування покарання та за рішенням комісії установи йому було відмовлено, оскільки засуджений не довів свого виправлення. 22.05.2020 року засуджений розглядався на комісії щодо застосування до ст. 101 КВК України (повторно), а саме: переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, рішенням комісії установи було прийняте позитивне рішення, оскільки засуджений стає на шлях виправлення. На профілактичному обліку установи не перебуває. Вину у скоєному злочину визнав повністю.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 року, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищезазначеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, має нестабільну лінію поведінки за весь час відбування покарання в різних установах. Під час знаходження в установах Російської Федерації та у ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)»зарекомендував себе з негативного боку. Так, поведінка ОСОБА_5 змінилася вже перебуваючи у ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», де він відбуває покарання з 13.02.2019 року. Однак суд відноситься критично до такої зміни поведінки засудженого, оскільки остання не може свідчити про те, що засуджений такою поведінкою доводить своє виправлення. Факт погашення стягнень не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування умовно-дострокового звільнення по відношенню до засудженого ОСОБА_5 оскільки вважає виправлення останнього сумнівним та таким, яке почалось незадовго перед настанням пільги умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Злочин за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, яка змінювалася, тож пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України, ст. 158 КВК України, та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 19.10.2020 року.

Суддя ОСОБА_1