Справа №487/6231/19
Провадження №1-кп/489/637/20
УХВАЛА
іменем України

15 липня 2020 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11 , перекладача ОСОБА_12 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.146 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України,
встановив:

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 заявлено відвід суддям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з підстав за наявності інших обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки були порушені професійні права захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , спотворені засади правосуддя, істотно порушені норми процесуального права під час вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому 04 червня 2020 року та в одному судовому засіданні висловлені різні позиції суддів щодо обов`язковості участі захисника під час розгляду відводу та вирішення питання про продовження запобіжного заходу, а також не проголошено клопотання сторони захисту про належне процесуальне повідомлення про неможливість прибуття в судове засідання.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.
Відповідно до пунктів 1.1., 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі. Суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливо винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини 7 статті 56 цього Закону).
Правила етичної поведінки судді затверджені ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року в Кодексі суддівської етики кореспондуються з зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. В статті 8 закріплено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Незгода із процесуальними рішеннями, прийнятими колегією суддів 04 червня 2020 року, до складу якої входять судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не викликає обґрунтованих сумнівів в неупередженості та безсторонності вказаних суддів та не є відповідно до вимог КПК України підставою для відводу.

Однак для забезпечення достатніх гарантій та виключення будь-якого розумного сумніву з боку стороннього спостерігача та сторін кримінального провадження в неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при розгляді справи, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, з метою недопущення порушень вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів вважає за необхідне задовольнити відвід сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.75, 81 КПК України, суд

постановив:

Заявлений відвід задовольнити та відвести суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді