Справа № 761/6284/20
Провадження №1-кп/761/2013/2020
В И Р О К
іменем України
30 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0012253 від 16.12.2019 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької обл., громадянина України, приватний підприємець, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2002 та 2010 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 15 грудня 2019 року приблизно о 01 годині 20 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота» д. н. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху по вул. Л. Толстого зі сторони вул. Саксаганського в напрямку вул. Пушкінська та наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя вул. Л. Толстого та вул. Володимирська в м. Києві.
Грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_4 під час керування вказаним автомобілем проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, та повертаючи ліворуч від вул. Л.Толстого на вул. Володимирська в напрямку бул. Шевченка, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину вул. Володимирська на дозволений зелений сигнал світлофору для пішоходів по регульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Тойота» д. н. НОМЕР_1 , на яку водій ОСОБА_4 повертав.
Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_4 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, визначених ПДР України, в результаті наїзду автомобілем потерпілій ОСОБА_5 завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки перелом 9 ребра справа по аксилярній лінії та закритої травми таза уламковий перелом бокової маси крижової кістки зліва та справа зі зміщенням уламків, які відносяться до середнього ступеню тяжкості.
Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Тойота» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 порушив п. п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України:
п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, щиросердно розкаявся, заявлений потерпілою цивільний позов визнав частково. Дав показання, відповідно до яких 15.12.2019 в нічний час він керував транспортним засобом «Тойота» НОМЕР_1 , який перебував в його користуванні. В той час, як він здійснював поворот з крайньої лівої смуги ліворуч на регульованому перехресті вул. Л.Толстого та вул. Володимирська в м.Києві, він проявив неуважність, здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_5 , яка переходила перехрестя на зелений сигнал світлофора зліва направо відносно руху його автомобіля. Після ДТП він викликав поліцію, швидку медичну допомогу, поїхав з потерпілою до медичного закладу, доставив в подальшому ОСОБА_5 додому. Він пропонував потерпілій матеріальну допомогу зв`язку з ушкодженням здоров`я медичну реабілітацію, компенсацію витрат на лікування, проте та не прийняла його пропозицію. Заперечував обґрунтованість вимог в цивільному позові про відшкодування упущеної вигоди по двом договорам, не заперечував відшкодувати матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням та реабілітацією, моральну шкоду пропорційно ступеню моральних страждань.

Потерпіла ОСОБА_5 в суді дала показання, відповідно до яких внаслідок наїзду на неї 15.12.2019 автомобіля «Тойота» під керуванням ОСОБА_4 на перехресті вул. Л.Толстого та вул. Володимирська в м.Києві в той час, як вона переходила перехрестя на пішохідному переході на дозволяючий сигнал світлофора , їй завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, проходила лікування у стаціонарних та амбулаторних умовах. Просила стягнути з ОСОБА_4 вартість медичних послуг та медичних препаратів 31 825,52 грн., витрати на сторонній догляд 42100 грн., втрати доходу внаслідок втрати працездатності 750868 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Наполягала на покаранні ОСОБА_4 із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Суд визнав необхідним дослідження лише даних, які стосуються вимог потерпілої в цивільному позові про відшкодування завданої шкоди та втраченого доходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не оспорює обставини щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є необережним злочином невеликої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує негативні наслідки, що настали для потерпілої у вигляді розладу стану її здоров`я, характер та мотиви допущеного особою порушення правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень.

Таким чином, у зв`язку із встановленими обставинами, добросовісною поведінкою після вчинення кримінального правопорушення обвинуваченого, який на місці події вжив заходи для усунення наслідків, надання допомоги потерпілій, даними про особу обвинуваченого, який веде добропорядний спосіб життя, є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових правопорушень буде призначення покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, установленому у санкції ч.1 ст.286 КК України.

При цьому суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи обставини та обсяг грубих порушень Правил дорожнього руху, які призвели до наїзду на пішохода в межах регульованого пішохідного переходу, та наслідки, які сталися після дорожньо-транспортної пригоди, проте на мінімальний строк, передбачений санкцією статті з огляду на дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , який не судимий та не притягувався до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України раніше, його поведінку після події, направлену на усунення негативних наслідків події злочину.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Потерпілою ОСОБА_6 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в якому потерпіла просила стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану їй внаслідок вчинення кримінального правопорушення : витрати на лікування та медикаменти, медичні послуги у розмірі 31 825,52 грн.; витрати, пов`язані з необхідністю стороннього догляду у розмірі 42100 грн., відшкодування втрат доходу внаслідок втрати працездатності у розмірі 750 868 грн., на відшкодування моральної шкоди- 50 000 грн.
Вимоги в цивільному позові потерпіла мотивує тими обставинами, що в ході дорожньо-транспортної пригоди 15.12.2019, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, була госпіталізована для лікування в стаціонарних умовах з 15 по 18 грудня 2019р. 18.12.2019 її виписали під нагляд лікаря ортопеда травматолога, хірурга з обмеженням навантаження на нижні кінцівки протягом 1,5 місяці з проведенням медичних, реабілітаційних та контрольних заходів. Також вона понесла витрати у зв`язку з транспортуванням транспортом «Медиком» - 2280 грн. Внаслідок знерухомлення вона захворіла на запалення легенів, внаслідок чого також проходила лікування та несла витрати. Після додаткового огляду їй були призначені медикаментозна терапія, фізіотерапевтичні процедури. Всього за період лікування та реабілітації нею витрачено на медичні процедури 31 825,52 грн.
Одночасно потерпіла ОСОБА_5 зазначає, що з метою забезпечення життєдіяльності нею було укладено договори з фізичними особами на надання послуг вигулу собаки з 20.12.2019, які оплачені в розмірі 4700 грн., допомоги по господарству, виконання домашніх робіт з 20.12.2019 по 20.01.2020, оплачені послуги в розмірі 37 400 грн.
Потерпіла вказала, що внаслідок отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень вона переживала стрес, зазнала психічних страждань внаслідок обмеження особистої життєдіяльності, неможливості організувати своє життя, внаслідок чого просила стягнути з обвинуваченого на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Також у зв`язку з тривалою втратою працездатності вона не мала можливості виконувати роботи за умовами контракту з міжнародним благодійним фондом «Мрія» від 10 грудня 2019 року про виконання робіт на суму 240 000 грн., та за контрактом з німецькою фірмою «Смайл ет про ЗибенСат Диджитал»» з кошторисом на суму 16500 Євро.
Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 визнав частково в частині відшкодування витрат на лікування та реабілітацію, моральної шкоду.
Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілої, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Потерпілою в обґрунтування цивільного позову були надані документи, які підтверджують витрати, пов`язані з придбанням потерпілою за власні кошти медикаментів, лікарських засобів, матеріалів медичного призначення для лікування отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, загальний розмір витрат за документами (фіскальними чеками), долученими до цивільного позову, які узгоджуються з даними про рекомендації лікаря Київської міської лікарні № 17, пов`язані з отриманими ушкодженнями внаслідок ДТП, датами придбання наближеними до події ДТП та періоду лікування, на суму 2357,27 грн.
Також ґрунтуються на рекомендаціях лікаря Центру традиційної медицини доктора Ізмайлова понесені потерпілою витрати на реабілітацію, що підтверджено платіжним документом квитанцією від 30.03.2020 на суму 24188 грн., витрати на рентгенографію 665 грн.10 коп., витрати на послуги ТОВ «Медиком» по транспортуванню в розмірі 2281 грн. ( 1081 грн.+1200 грн.).
З інших наданих потерпілою документів, чеків про оплату послуг медичного центру, рахунку про оплату виїзду терапевта (сімейного лікаря), направлення на стаціонарне лікування з приводу діагнозу ОРВІ, бронхопневмонія, інтоксикаційний синдром - не убачається, що такі витрати пов`язані прямо та безпосередньо з інкримінованими діями обвинуваченого та отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП, у зв*язку з чим відшкодуванню в цій частині не підлягають.
Таким чином, суд вважає підтвердженим, що потерпілій внаслідок ДТП була заподіяна матеріальна шкода в загальному розмірі 29491,37 грн.
Цивільний позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд уважає, що потерпіла ОСОБА_5 внаслідок ушкодження здоров`я зазнала суттєвих фізичних та душевних страждань. Враховуючи характер правопорушення та обсяг цих страждань, було порушено звичайний уклад її життя, у зв*язку з отриманими травмами внаслідок ДТП, вона тривалий час проходила лікування у стаціонарних та амбулаторних умовах, відчувала фізичний біль та моральні страждання через неможливість вільно пересуватися, працювати, самостійно обслуговувати себе у побуті, вільно організовувати свою життєдіяльність, через що суттєво змінився її звичний спосіб життя. Керуючись вимогами розумності та справедливості, на підставі ст.1167 ЦК України суд вважає, що достатнім для компенсації завданої моральної шкоди є стягнення з винуватої особи ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 50 000 грн.
Суд уважає, що не підлягають задоволенню вимоги в цивільному позові про стягнення з обвинуваченого втраченого потерпілою доходу в розмірі 750 868 грн. за договорами з міжнародним благодійним фондом «Мрія» від 10 грудня 2019 року про виконання робіт на суму 240 000 грн., та за контрактом з німецькою фірмою «Смайл ет про Зибен Сат Диджитал»» з кошторисом на суму 16500 Євро.
Так, потерпілою надано контрактну пропозицію від фірми «Смайл ет про Зибен Сат Диджитал»» 19.12.2019 про виконання робіт ОСОБА_7 по завершеному продукту не пізніше 14.02.2020. Згідно умов пропозиції передбачене подання повідомлення про прийняття пропозиції, після чого надається повний договір підряду після отримання повідомлення про прийняття. Пропозиція є дійсною протягом 30 днів. Проте з наданих додатків до цивільного позову не убачається, що фактично пропозицію прийнято, та договір підряду укладений. В матеріалах справи відсутні фактичні дані, які підтверджують реальність дій потерпілої, направлених на прийняття пропозиції та укладання контракту у подальшому, реальність таких втрат. Таким чином, уважати, що ОСОБА_8 не отримала зазначений в позові дохід 16500 Євро відсутні підстави.
Щодо зазначеного як втраченого доходу в розмірі 240 000 грн. на підставі договору між благодійним фондом «Мрія» та ОСОБА_5 від 10.12.2019, то суд враховує такі обставини. Як убачається зі змісту вказаного договору, послуги відповідно до договору здійснюються та мають бути надані в повному обсязі виконавцем ОСОБА_5 в строк до 25.05.2020. Згідно додаткової угоди до договору від 17.01.2020 сторони дійшли згоди, що договір від 10.12.2019 припиняє свою дію з 17.01.2020, тобто зі змісту документа убачається, що припинення договору є вільним волевиявленням в тому числі ОСОБА_5 , з наданих документів не убачається, що воно вимушено та прямо пов`язане зі станом здоров`я потерпілої та подією ДТП. Такі причини розірвання договору, пов`язані з об`єктивною неможливістю виконувати умови договору ОСОБА_5 в строк до 25.05.2020 за станом здоров`я, у зв`язку з травмами внаслідок ДТП не зазначені, не знайшли такі фактичні дані достовірного відображення в інших наданих документах. При цьому згідно виписки з медичної карти ОСОБА_5 , виданої Київською міською клінічною лікарнею № 17, на стаціонарному лікування ОСОБА_9 перебувала з 15.12.2019 по 18.12.2019. Крім того, згідно рекомендацій лікуючого лікаря повне обмеження навантаження нижніх кінцівок визначене впродовж певного періоду - 1,5 міс. після травми, тобто не розповсюджується на час дії договору до 25.05.2020.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості витрат, понесених у зв`язку з послугами за договорами з фізичними особами, суд враховує, що ОСОБА_5 не надала належних та достовірних фактичних даних, що вона є власником чи володільцем собаки та у прямому зв`язку з подією ДТП потребувала надання саме вказаних послуг, визначених в договорі з виконавцем фізичною особою від 19.12.2019 року. Крім того, в наданих фотокопіях дублікату квитанцій АТ КБ «Приватбанк» не міститься даних про призначення платежу саме за вказаним договором, копії не відповідають вимогам щодо документів, визначених ст. 99 КПК України.
Одночасно потерпіла не надала належних та достовірних фактичних даних, що понесла витрати, визначені за договором від 19.12.2019 року про надання послуг, та що такі витрати були безпосередньо пов`язані з діями ОСОБА_4 . Крім того, з наданих копій платіжних документів - квитанцій про сплату послуг через сервіс онлайн платежів не убачається, що зазначені в цивільному позові грошові кошти в розмірі 37400 грн. сплачені виконавцю за договором ОСОБА_10 , отримувач та призначення коштів не зазначені в копіях квитанцій.
На підставі ст.100 КПК України речовий доказ: автомобіль «Тойота» АА4479 ОО залишити у володільця ОСОБА_4 .

На підставі ст.124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з проведенням експертиз 1796,90 грн.
Керуючись ст.ст.369, 370-371,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Речовий доказ автомобіль «Тойота» АА4479 ОО залишити у володільця ОСОБА_4 .

На підставі ст.124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з проведенням експертиз 1796,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з проведенням експертизи 1796,90 грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 29491 грн.37 коп., моральної шкоди 50 000 грн.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку,з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1