Провадження 11-кп/824/2067/2020 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 травня 2020 року включно.

Дане рішення суддя місцевого суду мотивувала тим, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України на даний час не зменшилися та не змінилися, врахувавши також тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , дані щодо особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має місця проживання та не працевлаштований, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, прийшла до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжний заходів ніж тримання під вартою не в змозі запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі обвинуваченого указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України ґрунтуються лише на припущеннях. Також указав на ту обставину, що він перебуває під вартою протягом тривалого проміжку часу, місце перебування потерпілого та свідків знайти не можливо. Тому апелянт вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою порушує його конституційні права. Просив ухвалу скасувати, застосувати до нього інший м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, підтвердили її доводи і просили апеляційну скаргу задовольнити, застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, в тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого. Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки вони підтверджуються даними про особу обвинуваченого, обставинами вчинення злочину. Та обставина, що обвинувачений раніше судимий, злочин вчинив через нетривалий період часу після звільнення із місць позбавлення волі, а також зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків, указують на існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Дані, які характеризують обвинуваченого та обставини вчинення злочину указують на існування ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків. Колегія суддів звертає увагу на те, що після останнього продовження строку тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не припинили свого існування та не зменшився їх ступінь, що указує на наявність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, про що судом першої інстанції було ухвалене обґрунтоване рішення.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Колегія суддів приходить до висновку про доведеність існування ризиків із мотивів наведених вище. Доводи апеляційної скарги щодо припущень про існування ризиків, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких убачається що існування ризиків підтверджується зібраними у справі доказами у тому числі і тими, які характеризують особу обвинуваченого.

Наведене указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Підстав для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 колегія судів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 31 травня 2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4