ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1790/20 Номер провадження 11-кп/814/974/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29.07.2020 про приведення вироку суду у відповідність
за участю
прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29.07.2020 задоволено подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» щодо можливого звільнення і пом`якшення покарання у випадках передбачених ч.2 і ч.3 ст.74 КК України щодо засудженого ОСОБА_6 .
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року приведено у відповідність до вимог чинного КК України та встановлено вважати засудженого ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України визначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою у відповідності до ч.2, ч.3 ст.74 КК України змінити покарання за ч.2 ст.309, ст.71 КК України та призначити покарання в межах максимальної санкції відповідно до ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт вважає, що при призначенні остаточного покарання згідно ст.71 КК України суд перевищив максимальну санкцію передбачену ч.2 ст. 309 КК України та безпідставно призначив йому 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу.
Позиція інших учасників провадження
Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Мотиви суду
Згідно ст.370 КПК України, с удове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте ухвала суду щодо ОСОБА_6 не в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.309,ст.75 КК України на чотири роки позбавлення волі з іспитовим строком з випробуванням на два роки.
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.309 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України на чотири роки один місяць позбавлення волі.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII .
Вказаним Законом внесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, якими встановлено, що ті самі дії ( передбачені ч.1 ст. 309 КК України ), вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Зі змісту подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» до Полтавського районного суду Полтавської області вбачається, що в.о. начальника установи, посилаючись на положення, ст.5, ч.3 ст.74 КК України просить привести вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 щодо ОСОБА_6 відповідно до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, а саме пом`якшити строк покарання за ст.309 ч.2, 71 КК України в межах максимальної санкції передбаченої Кримінальним кодексом України. Своє клопотання обґрунтовує тим, що ЗУ від 22.11.2018 внесені зміни до санкції ч.2 ст.309 КК України і максимальна межа покарання становить три роки позбавлення волі, а вироком суду ОСОБА_6 засуджений на чотири роки один місяць позбавлення волі.
Задовольняючи таке подання, суд вказав привести вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 у відповідність до вимог чинного КК України та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.309 до трьох років волі з іспитовим строком 2 роки, ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України визначити остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
При цьому, хоча в ухвалі суду правильно наведені норми Кримінального закону, якими було слід керуватися при розгляді подання - саме судове рішення є недостатньо вмотивованим, а тому незрозумілим.
Так, погодившись з ініціатором подання про те, що у відповідності до положень ч.2,3 ст.74 КК України, призначене ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.309 КК України (вирок Святошинського районного суду м. Києва від05.03.2018) має бути пом`якшене з 4 до 3 років позбавлення волі, тобто пом`якшене до максимальної межі покарання, призначеного за ч.2 ст.309 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року) суд фактично частково вийшов за межі подання, а саме за ч.2 ст.309КК України пом`якшив покарання до меж визначених кримінальним законом, але, в подальшому визначив остаточне покарання за сукупністю вироків України в більшому розмірі ніж визначив суд, який 25.06.2019 ухвалив вирок ОСОБА_6 із застосуванням ст.71 КК України
Однак, будь-якого обґрунтування судового рішення в цій частині ухвала суду не містить, а тому незрозумілі мотиви прийняття саме такого судового рішення й, відповідно, неможливо перевірити всі доводи апелянта щодо незаконності ухвали суду.
На думку колегії суддів, встановлені колегією суддів обставини вказують на істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на вище викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,409,412,415 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 частково задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29.07.2020 щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції подання Державної установи «Божковська виправна колонія(№ 16)».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4