ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/1100/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1960/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Богодухваського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000456 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.10.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в особливо тяжкому злочині, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому є достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначав, що ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, не має постійного місця заробітку, що може підтверджувати її не прив`язаність до проживання у певній місцевості, а тому маються достатні підстави вважати, що остання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим намагатися уникнути кримінальної відповідальності, за вчинене нею кримінальне правопорушення-злочин. Крім того, основними свідками по кримінальному провадженню є сусіди підозрюваної з якими підозрювана підтримує товариські стосунки тому є достатні підстави вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрювана може незаконно вплинути на зазначених осіб з метою надання ними свідчень на її користь, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно підозрюваної має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор№ до 02.12.2020 року включно без визначення застави.
Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою обрати до ОСОБА_6 інший запобіжний захід у відповідності до ч.1 ст.176 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Посилається на те, що після нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_6 повідомила про цей випадок сусідам, попросила викликати допомогу та знаходилась біля потерпілого до приїзду поліції та медиків. Таким чином, на думку захисника, наявність первинної підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як обґрунтування наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суперечить ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, які встановлюють, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначає, що недоведеним є наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки з наведених в ухвалі суду відомих свідкам та потерпілому відомостей про обставини події між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вбачається, що вони стали очевидцями наслідків цих подій. Про причини, обставини, механізм заподіяння тілесних ушкоджень їм нічого не відомо, очевидцями цих подій вони не були. Доказів наявності впливу на свідків з боку ОСОБА_11 стороною обвинувачення слідчому судді не надано, слідчим суддею в ухвалі не наведені.

Вважає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини. Тобто не визначення розміру застави є правом, а не обов`язком слідчого судді який у разі застосування ч.4 ст.183 КПК України, має бути мотивованим з посиланням на відповідні обставини, з яких суд не визначив розмір застави.

Захисник ОСОБА_7 подав заяву в якій просив здійснити судове засідання без його участі та зазначив, що підтримує доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, підозрюваної та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Богодухівським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 00000456 від 05.10.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

05.10.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме відомостями, що містяться у: протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.10.2020; протоколі огляду місця події від 04.10.2020, під час якого зафіксовано сліди вчинення кримінального правопорушення та вилучено речові докази та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, у тому числі ніж зі слідами речовини бурого кольору; протоколах допитів свідків; довідці до висновку судово-медичної експертизи №12-17/113 Бгт/20 від 05.10.2020 року.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , вдова, не має на утриманні будь-яких осіб, офіційно не працевлаштована, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням фактичних обставин підозри, а саме того, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 04 жовтня 2020 приблизно о 20 годині 20 хвилин, знаходячись в приміщенні кухні будинку домоволодіння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, підійшла до потерпілого, та нанесла йому один удар ножем, який тримала у правій руці, в область паху, внаслідок чого спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді геморогічного шоку, колючо-ріжучого поранення пахової ділянки з пошкодженням стегневої артерії, від якого останній помер відразу на місці події, то на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, на даний час підозрювана ОСОБА_6 не співпрацює зі слідством, оскільки на стадії досудового розслідування відмовилась від дачі показань, відповідно до ст. 63 Конституції України, і ця обставина додатково свідчить на користь доводів прокурора, щодо обґрунтованості ризиків, які він вважає наявними.
Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Крім того, колегія суддів вбачає, що доводи захисника про застосування іншого запобіжного заходу до ОСОБА_6 у відповідності до ч.1 ст.176 КПК України, оскільки захисник лише припускає, що прокурором та слідчим жодним чином не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України - є суперечливими та нелогічними, бо самі по собі доводи про відсутність ризиків, згідно ст.177 КПК України, унеможливлють взагалі обрання будь-якого запобіжного заходу. Враховуючи вищенаведене колегія суддів згідно таких доводів сторони захисту не має можливості їх задовольнити внаслідок їх необґрунтованості.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що оскільки злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , вчинено із насильством, то, відповідно до п.1. ч.4 ст.183 КПК України, цілком законно не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді