Ухвала
іменем України
07 вересня2020 року

м. Київ
справа № 158/2418/19
провадження № 51- 4175 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 .

встановив:

За вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 червня 2020 року вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок м`якості.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурора, свої вимоги він обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не надав належні мотиви свого рішення та залишаючи без зміни вирок місцевого суду не зважив, що судом першої інстанції не враховані, окрім іншого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, однак не зазначає таких обставин у своїй касаційній скарзі, як і не вказує на їх вплив на прийняте рішення.
Посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, прокурор обґрунтовує застосування статті 75 КК при звільнення від призначеного покарання лише м`якістю такого застосування без належних мотивів такої позиції.
Крім того прокурор вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 419 КПК під час постановлення судового рішення, однак не конкретизує, які саме доводи апеляційної скарги залишились поза увагою суду.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, колегія суддів,

постановила:

касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3