ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/95/21 Справа № 712/4094/20 Категорія: ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0001175 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терешки Шполянського р-ну Черкаської області, українця, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 125 КК України, до 1 року 6 місяці обмеження волі;

- ч. 1 ст. 122 КК України, до 2 років обмеження волі.

На підставі ст.. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.1-2 ч.1, п. 2,4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Ухвалено сягнути з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_13 591,69 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 30000 грн. - моральної шкоди;

- потерпілої ОСОБА_9 3204 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2020 року ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 19.01.2019 близько 09 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_9 , з якою протягом тривалого часу в нього склались особисті неприязні стосунки, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею правої руки по лівій щоці, після чого наніс декілька ударів кулаками обох рук у верхню частину тулубу справа та один удар своїм лобом в лоб потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/262 від 26.03.2020 ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом м`яких тканин лобу та обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також травматичного набряку м`яких тканин грудної клітки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також ОСОБА_7 , 20.01.2019 року, близько 13 год. 00 хв., перебуваючи на сьомому поверсі в приміщенні міжквартирного коридору, що за адресою: АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_13 , з якою протягом тривалого часу в нього склались особисті неприязні стосунки, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, здійснив поштовх останньої рукою в спину, внаслідок якого потерпіла впала на правий бік на підлогу та почала прикривати своє обличчя обома руками з метою захисту, після чого, наніс декілька ударів кулаками обох рук по обличчю, голові, а також верхнім кінцівкам, якими потерпіла намагалась захиститись від ударів та наніс близько п`яти ударів обома ногами по тулубу потерпілої ОСОБА_13 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/263 від 26.03.2020 ОСОБА_13 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: перелому четвертого пальця правої кисті, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, травму носу з переломом кісток носу, крововиливи обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, крововилив правої кисті, травматичний набряк м`яких тканин грудної клітки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просив його змінити в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, зменшивши суму стягнення моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_13 з 30000 грн. до 1500 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_9 з 15000 грн. до 1000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при вирішенні цивільних позовів потерпілих судом першої інстанції не повно враховано характер кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, обсяг страждань, яких зазнали потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_9 у зв`язку з заподіянням легких тілесних ушкоджень, їх тривалість, час та зусилля необхідні для відновлення, засади розумності, виваженості та справедливості.

Вважає, що потерпілими не доведено завдання шкоди в тому розмірі, в якому зазначено в позові. Завдані потерпілим легкі тілесні ушкодження мають незначні скороминучі наслідки.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди потерпілим, суд першої інстанції своє рішення фактично не мотивував, обмежився лише висновком, що таке відшкодування відповідає вимогам розумності, справедливості та співмірності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 , просили її задовольнити, вирок суду змінити в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, зменшивши суму стягнення моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_13 з 30000 грн. до 1500 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_9 з 15000 грн. до 1000 грн.; думки потерпілої ОСОБА_14 , її представника ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , просили вирок суду залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, правильності кваліфікації його дій, виду та розміру призначеного йому покарання ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції в достатній мірі дотримався вимог, передбачених ст. 370, 374 КПК України, в тому числі - і при вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи захисника про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та зменшення сум стягнення на користь потерпілих, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вказані вимоги судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_15 щодо потерпілої ОСОБА_13 виражалися у її побитті руками та ногами. Нехтуючи похилим віком потерпілої, якій на час вчинення кримінального правопорушення було 80 років, обвинувачений застосував до неї фізичну силу від дії якої остання впала на підлогу, а ОСОБА_7 продовжив наносити їй удари руками та ногами по тулубу. Вказані дії обвинуваченого завдали потерпілій фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а саме: перелом четвертого пальця правої кісті, травма носа з переломом кісток носа, крововиливи обличчя, які відносяться до категорії середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, що спричинили як тривалий так і короткочасний розлад здоров`я. В наслідок отриманих ушкоджень у потерпілої значно погіршився стан здоров`я, вона стала дуже погано чути, має проблеми з хребтом, при вживанні їжі відчуває дискомфорт, оскільки після перенесеної операції частинки їжі потрапляють у носову порожнину і є небезпека захлинутися, зламаний палець зрісся неправильно, що також спричиняє певні фізичні обмеження при праці руками.

Заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 завдали останній фізичного болю та страждання, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а саме понівечення обличчя, що порушило її звичайний уклад життя. Через отримані рани та синці потерпіла соромилась виходити на вулицю та спілкуватися зі знайомими, вона відчувала себе приниженою та незахищеною.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, яким частково задоволено цивільні позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди, які вирішено з врахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи роз`яснення Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважаючи суму, визначену судом до відшкодування потерпілим ОСОБА_13 в сумі 30000 грн. та ОСОБА_9 в сумі 15000 грн., такою, що відповідає принципам добросовісності, розумності і справедливості, співмірною з глибиною душевних страждань і переживань потерпілих, вимушеними змінами у їх житті, пов`язаними з неправомірними діями обвинуваченого, їх наслідками, та зусиль, направлених на його відновлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 моральної шкоди в сумі 30000 гривень та потерпілої ОСОБА_9 в сумі 15000 грн. є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а доводи апелянта про незаконність вироку місцевого суду в частині вирішення цивільних позовів щодо стягнення на користь потерпілих моральної шкоди, є безпідставними.

Посилання захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі на рішення інших судів є недоречним, оскільки в Україні відсутнє прецедентне право. Суд виносить рішення відповідно до обставин кожної конкретної справи, а не до загальної практики інших судів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни - відсутні.

Керуючись ст. 405, 404, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2020 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.