Справа № 159/4919/20
Провадження № 1-кс/159/1430/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за її заявою від 19.09.20 р.,

в с т а н о в и в:

Заявниця 28.09.20 р. звернулась до суду з вказаною вище скаргою, просить визнати бездіяльність посадових осіб Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що полягає у ненаданні належної правової оцінки і невнесенні відомостей у ЄРДР; зобов`язати посадових осіб Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області внести відомості у ЄРДР за її заявою про вчинення ОСОБА_4 щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, а саме: замаху на заволодіння чужим майном, що їй не належить. Свою скаргу обґрунтовує тим, що 19.09.20 р. вона подала начальнику Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області вказану вище заяву. Покликаючись на ч. 1 ст. 214 КПК України, зазначає, що вона є власником цілого житлового будинку АДРЕСА_1 за договором дарування від 30.10.07 р. і рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.07.18 р.. У частині цього ж будинку ОСОБА_4 ніколи не проживала і попередньої її покійної власниці не доглядала, управління та володіння спадковим майном не здійснювала, заповіт же на свою користь оформила неправомірно і з використанням свого службового становища. Вона ж на протязі більше 10 р. відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України добросовісно володіла і продовжує відкрито безперервно володіти чужим нерухомим майном частиною 2/3 цього ж житлового будинку. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області було задоволено її позов про визнання права власності. Однак ОСОБА_4 заперечує її право власності і подала апеляційну скаргу. У вересні 2020 р. їй стало відомо про рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.06.13 р. у справі № 159/3 716/13 ц, яким встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті співвласниці житлового будинку - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Тому вважає неправомірними дії поліції, що діяла всупереч вимог п. 1 Розд. III Наказу МВС України від 06.07.17 р. № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України»; в частині невнесення відомостей у ЄРДР за такою її заявою, вважаючи, що начальник відділу поліції виявив повну бездіяльність. Як їй стало відомо, її заява скерована ДІП в порядку Закону України «Про звернення громадян». Вона особисто спілкувалась із дізнавачем ОСОБА_6 і під час її допиту і надавала копії важливих документів. Просить скаргу задовольнити.
Усудовому засіданні заявниця скаргу підтримала та просить скаргу задовольнити. Суду додатково пояснила, що вона отримала від своєї бабусі більшу частину житлового будинку за вказаною вище адресою. Інша його незначна частина була бездоглядною та руйнувалась. Потім вона вирішувала питання щодо приватизації прибудинкової території та реєстрації члена своєї сім`ї у будинку і постало питання надання згоди на це співвласником будинку. Однак співвласниця ОСОБА_5 померла і там ніхто ніколи більше не проживав. Вона ж змушена була доглядати ту частину будинку задля убезпечення від руйнування цілого будинку. Однак на даний час між нею та ОСОБА_4 точаться судові спори про право на частину житлового будинку, що попередньо належала покійній ОСОБА_5 . Так як ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу у цивільній справі, що ще по суті не розглянута у апеляційній інстанції, та подає до поліції заяви щодо її, як та вважає, неправомірних дій щодо цієї ж частини житлового будинку. То на підтримання своєї позиції у цивільному спорі вона подала заяву у поліцію на ОСОБА_4 .. Крім того її право власності - зареєстроване у встановленому законом порядку, а право власності ОСОБА_4 ні. Їй відомо, що остання ніколи не доглядала ОСОБА_5 , яка останні роки провела у соціальному житлі для одиноких престарілих громадян, а ОСОБА_4 в цей час працювала у будинку престарілих та могла шахрайським способом заволодіти майном ОСОБА_5 .. Заповіту від імені ОСОБА_5 вона не оспорювала, однак, подала вказану вище заяву. Вона була допитала дізнавачем та надала йому необхідні підтверджуючі документи. Чекати вирішення спору в порядку цивільного судочинства та доводити наведені у заяві доводи у суді по спорах, що ведуться між нею та ОСОБА_4 , вона не бажає, та прагне, щоб щодо ОСОБА_4 було порушено саме кримінальне провадження, так як і остання взаємно подає на неї заяви у поліцію.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали скарги, довідки № 2 916 Про результати проведення перевірки інформації, викладеної у повідомленні ОСОБА_3 , що надані у розпорядження слідчого судді у непрошитому, непронумерованому, не скріпленому вигляді всього фактично на 27 арк., приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Відповідно до копії заповіту від 08.04.90 р., складеного від імені ОСОБА_5 , остання склала такий на користь ОСОБА_4 ..

За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.06.13 р. у цивільній справі № 159/3 716/13 ц провадження № 2 о/159/92/13 за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що така заява підставна.
Даних про набрання таким рішенням законної сили чи його скасування, немає.
За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.07.18 р. у цивільній справі № 159/2 852/18 провадження № 2/159/895/18 за позовом ОСОБА_3 до Ковельської міськради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, встановлено, що такий позов підставний та визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки житлового будинку, що належали за життя ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Таке рішення набрало законної сили 23.08.18 р., даних про поновлення будь - якій особі строку на його оскарження, немає.
Дійсно ОСОБА_4 27.06.20 р., 29.06.20 р., 02.07.20 р., а також - 09.09.20 р. зверталась у поліцію з приводу того, що невідомими їй особами було розібрано належну їй частину вказаного вище житлового будинку. Такі звернення було розглянуто поліцією в порядку Закону України «Про звернення громадян». В ході перевірки такого звернення була опитана і заявниця ОСОБА_3 , яка надала пояснення, аналогічні доводам, наведеним у суді, та пояснила, при цьому, що вважає, що ОСОБА_4 вчинила шахрайство, так як жодного стосунку до ОСОБА_5 не мала, колись працювала у будинку для престарілих, після смерті ОСОБА_5 дуже рідко з`являлась у спірному помешканні, а востаннє вона її та сина спадкодавиці ОСОБА_9 - там бачила більше 10 р. тому.
Однак 19.09.20 р. заявницею було подано до поліції вказану вище заяву про вчинення кримінального правопорушення, що, однак, не містить короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вчиненого, на її думку, ОСОБА_4 щодо її майна; будь - яких додатків на підтвердження викладеного у заяві.

Так заявниця вказує у заяві, що ОСОБА_4 намагається заволодіти її майном 2/3 частками вказаного вище житлового будинку, використовуючи своє службове становище, не зазначаючи, при цьому, де та на якій посаді працює ОСОБА_10 та яким чином використала своє службове становище у неправомірних цілях. Зазначає, що остання використовує підроблений заповіт, хоча у встановленому законом порядку на даний час не оспорювала такого, про що пояснила в суді. Зазначає також про «вчинення всіляких неправомірних дій щодо її власності будинку» з боку ОСОБА_4 , що є досить неконкретизованим.

Дані про те, що заявниця була допитала дізнавачем і надавала ті чи інші докази на обґрунтування своєї такої заяви, у розпорядженні слідчого судді відсутні.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 Розд. II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, що затверджений Наказом Генпрокурора від 30.06.20 р. N 298 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», що набрав чинності з 01.07.20 р., формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь - якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником.

Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, серед іншого, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Однак таких у заяві заявниці від 19.09.20 р. не наведено.
Тому вважаю, що на підставі вивчених документів поліція правомірно прийшла до висновку про відсутність підстав для внесення відомостей у ЄРДР за заявою заявниці від 19.09.20 р., з врахуванням існування невирішених цивільно правових спорів з приводу права власності заявниці та ОСОБА_4 щодо їх цивільних прав.

Тому у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст. 303 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду на протязі 5 - ти днів з дня отримання повного її тексту.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 02.10.20 р..