ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/239/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представників апелянта ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою Тернопільської міської ради на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2020 року в кримінальному провадженні №0000107,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 . Накладено арешт на майно, а саме документи вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні архівного відділу Тернопільської міської ради, що за адресою м.Тернопіль, вул.Коперника, 1.

Накладаючи арешт на документи вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні архівного відділу Тернопільської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема містять відомості які з`ясовуються органом досудового розслідування щодо факту замаху на незаконну приватизацію майна комунальної власності, а також містять відомості, які є необхідними для проведення почеркознавчих експертиз та технічних експертиз документів.

В апеляційній скарзі Тернопільський міський голова, який діє від імені Тернопільської міської ради, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна (документів). Вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена з істотними порушеннями вимог процесуального закону і посягає на права та інтереси Тернопільської міської ради. Зазначає, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не було проаналізовано його зміст, не перевірено його на відповідність приписам ст.132, 171 КПК України, не оцінено доводи клопотання з точки зору правових підстав, відповідності вимогам законодавства, меті та потребам досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмежень прав Тернопільської міської ради з урахуванням завдань цього провадження. Наголошує, що в клопотанні слідчого взагалі відсутня інформація про те, з якою метою він просить накласти арешт на документи та які саме обмежувальні заходи повинен вжити слідчий суддя щодо таких документів. Також слідчим не додано до клопотання жодних доводів необхідності проведення певного виду експертиз чи посилань на процесуальний документ про призначення таких експертиз в рамках даного провадження. Стверджує, що клопотання слідчого не містить жодних аргументів щодо наявності ризиків, які обумовлюють необхідність арешту документів, а також доказів на підтвердження реальності існування таких ризиків. Одночасно представник заявляє, що на його переконання, за змістом ст.170 КПК України, документи не належать до тих видів майна, на яке може накладатись арешт в кримінальному провадженні. І оскільки цей арешт накладено не лише на оригінали документів, а й на копії документів, це безумовно свідчить про порушення слідчим суддею приписів ст.84, 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника скаржника, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що подане слідчим клопотання не відповідає вимогам кримінального процесуального закону щодо його змісту, а тому воно не може бути предметом судового розгляду.

Так, підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК України (ч.3 ст.132) визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна окрім іншого повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати.

Таким чином, розглядаючи клопотання слідчого СУ ГУНП від 25.07.2020 року та вирішуючи питання про арешт зазначених у ньому документівта їх копій, слідчий суддя повинен був проаналізувати зміст такого клопотання, перевірити його на відповідність приписам ст.ст.132, 171 КПК України.

Проте зазначені вимоги слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали не були виконані.

Так, у клопотанні слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 258 липня 2020 року про арешт майна та в доданих до нього матеріалах відсутні відомості про зміст документів, на які він просить накласти арешт, а також відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення такого арешту.

Крім того, у клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування того, з якою метою він просить накласти арешт на вилучені в ході обшуку документи та копії документів. Доводи слідчого про необхідність такого арешту обмежуються лише загальними фразами проте, що вони визнані речовими доказами та мають суттєве значення для встановлення обставин провадження і по вказаних документах необхідно провести відповідні експертизи.

Однак, з доданої до клопотання постанови слідчого від 25 липня 2020 року слідує, що він визнав речовими доказами лише оригінали документів, вилучених в ході обшуку 24 липня 2020 року. Відомостей про те, що копії інших документів, на які слідчий просить накласти арешт, визнані речовими доказами в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні.

Також, у клопотанні узагальнено вказано про необхідність проведення відповідних експертиз вилучених документів, однак не вказано які саме види експертиз необхідні і яким чином вони стосуються предмету доказування в цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 25 липня 2020 року про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Частиною третьою ст.172 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст.176-178,183,184,194,199,404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою повернути слідчому СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 клопотання про арешт майна і встановити строк в 72 години для усунення недоліків та приведення цього клопотання у відповідність до вимог ст.171 КПК України.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді