Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/4729/20
Провадження № 1-кс/490/3167/2020
У Х В А Л А

12 листопада 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі: прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

їх захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Миколаєві заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального Кодексу України, -

встановив:

1. Державний обвинувач - прокурора першого відділу управління нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та розшукових дій територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 - заявив відвід судді ОСОБА_11 .

В обґрунтування послався про те, що він / ОСОБА_3 / у 2017 році, будучи слідчим, в зв`язку із виконанням своїх посадових обов`язків здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні , в межах якого висував ОСОБА_11 підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 375 Кримінального Кодексу України та склав обвинувальний акт у тому кримінальному провадженні, який наразі перебуває в провадженні суду.

Прокурор вважав, що таке утворює підстави для сумнівів у безсторонності судді ОСОБА_11 , з огляду на що просив відвести його від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального Кодексу України, у якому він / ОСОБА_3 / затвердив обвинувальний акт та наразі підтримує публічне обвинувачення.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявлений ним відвід судді ОСОБА_11 підтримав.

2. Обвинувачені та їх захисники вважали подану заяву такою, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування такої позиції посилались про те, що перш за все матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 будь-коли виконував обов`язки слідчого та, тим більше, брав участь у досудовому розслідуванні кримінального провадження відносно ОСОБА_11 .

Захист посилався й про те, що навіть за умови, якщо суд вважатиме цю обставину доведеною, її вплив на обставини розгляду інших кримінальних проваджень не є доведеним.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

3. 05 серпня 2020 року на розгляд Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального Кодексу України.

Цей обвинувальний акт 05 серпня 2020 року був затверджений прокурором першого відділу управління нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та розшукових дій територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .

4. Суд також вважає встановленим, що у 2017 році ОСОБА_3 працював слідчим, в зв`язку із здійсненням своїх повноважень брав участь, як слідчий, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 375 Кримінального Кодексу України.

5. Наразі ОСОБА_3 обіймає посаду прокурора; ОСОБА_11 обіймає посаду судді та відповідно до спеціалізації має здійснювати розгляд кримінальних проваджень по суті.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

6. Відповідно до частини 1 статті 75 Кримінального Процесуального Кодексу України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1)якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2)якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4)за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5)у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

7. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження у справі, зокрема - вирішення питань про відводи слідчого судді - здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду повинно встановлюватися згідно з:

1)суб`єктивним критерієм - врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі;

2)об`єктивним критерієм - шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначає далі Європейський Суд з прав людини, "Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного".

Стосовно об`єктивного Європейський Суд з прав людини наголошує на необхідності: "Визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про небезсторонність [судді]. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими". Іншими словами: "Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів". Далі Суд підкреслює, що: "З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві"

/див., окрім іншого, рішення у справах "Білуха проти України" /пункти 49-53/; "Бочан проти України" /пункт 66/; "Мироненко і Мартенко проти України" /пункт 66/,

а також рішення у справах "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v.

Belgium) /п. 26/; "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain) /пункт 45/, «Fey проти Австрії» /пункти 28 та 30/, "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) /пункт 42/; Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) та інші/.

8. Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

9. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, що відомостей про жодні факти, що здатні породити сумніви щодо відсутності безсторонності судді ОСОБА_11 , в матеріалах справи відсутні.

Так, ОСОБА_3 дійсно причетний до кримінальної справи щодо вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 375 Кримінального Кодексу України.

Але така причетність свідчить лише про реалізацію ним своїх передбачених законом повноважень та не свідчить, що він бажає або має можливість впливати на хід здійснення цим суддею судочинства, тим більше - в межах іншого кримінального провадження.

Що ж стосується судді ОСОБА_11 , то вона, здійснюючи судочинство в межах багатьох кримінальних проваджень, природно стає відкритим для вжиття відносно нього передбачених законом заходів з боку зацікавлених осіб. Отже, сам по собі факт участі певної особи у передбачених законом процедурах щодо нього в зв`язку із розглядом ним певної справи не здатен породити в нього упереджене ставлення в межах іншого кримінального провадження.

Провадження ж в межах іншого кримінального провадження особисті відносини між слідчим та суддею не породжують.

10. До того ж, про своє особливе ставлення до ОСОБА_11 ОСОБА_3 не посилається.

Суддя також не посилається про своє особливе ставлення до цього прокурора (про права та обов`язки якого, до речі, в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не йдеться взагалі).

11. До того ж, самі обвинувачені та потерпілі про наявність такого ставлення не посилаються.

Отже, підстави для відводу судді ОСОБА_11 є відсутніми, в зв`язку із чим у задоволенні заяви про таке слід відмовити.

Керуючись ст. 81, 369-372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви державного обвинувача - прокурора першого відділу управління нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та розшукових дій територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального Кодексу України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =