У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2020 року смт Близнюки

Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Близнюки Харківської області скаргу ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження № 0002302,

в с т а н о в и в:
28 серпня 2020 року заявник звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 26.11.2018 про закриття кримінального провадження № 0002302, посилаючись на наступне.

26 листопада 2018 року слідчим СВ Близнюківського ВГІ Лозівського ГУ Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0002302, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

18 серпня 2020 року ним, як потерпілим, отримано вказану постанову.

У вище вказаній постанові слідчим зазначено, що 14 жовтня 2013 року до ВМ (с. Близнюки) Лозівського МВ ГУ МВСУ в Харківській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3 , який повідомив, що 14 жовтня 2013 року, близько 18 години 00 хвилин, поблизу с. Петрівське Близнюківського району Харківської області, в ході виниклої сварки гр. ОСОБА_6 наніс ОСОБА_3 кілька ударів кулаками рук в обличчя, чим спричинив потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи № 469-ЛЗ/13 від 20.12.2013 перелом вилично-орбітального комплексу з правого боку. Зазначений перелом - це середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Однак потерпілий ОСОБА_3 не погоджується з прийнятою постановою та вважає, що вона прийнята слідчим ОСОБА_5 з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Зокрема слідчим ОСОБА_5 не достатньо приділено уваги як поясненням потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , так і висновкам судово-медичних експертиз. Свідки підтвердили пояснення потерпілого ОСОБА_9 , що за вище вказаних обставин, 14.10.2013 дійсно мала місце зустріч ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та виникнення між ними сварки, лише в частині нанесення тілесних ушкоджень свідки не підтвердили вказані обставини, оскільки не бачили самого факту побиття. Однак як судово-медичною експертизою, так і повторною судово-медичною експертизою встановлено факт нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині характеру, механізму та способу спричинення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_3 з показань наданих потерпілим ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

Крім того слідчий не вказав та не дав свою оцінку показам свідків у постанові про закриття кримінального провадження, а саме: поясненням свідків ОСОБА_10 , згідно протоколу допиту свідка від 10 березня 2014 року, ОСОБА_11 , згідно протоколу допиту свідка від 12 грудня 2013 року, яким підтверджено нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_12 . Також в постанові відсутні покази безпосередньо самого ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 просить задовольнити скаргу посилаючись на те, що слідчий, всупереч вимог ч. 2 ст. 9 КПК України не здійснив всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали з наведених в ній підстав та наполягали на її задоволенні.

Старший слідчий в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його неявка, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0002302, вважаю, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0002302 від 15 жовтня 2013 року.

За результатами досудового розслідування 26 листопада 2018 року старшим слідчим СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження з підстав, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Так, слідчий, в оскаржуваній постанові прийшов до висновку, що кримінальне провадження №0002302 від 26 листопада 2018 року підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу злочину. Однак, з тексту оскаржуваної постанови не вбачається на підставі яких досліджених обставин та наявності яких доказів слідчий прийшов до висновку про закриття даного кримінального провадження. Слідчий, в оскаржуваній постанові, не зазначив з яких саме мотивів та міркувань він прийшов до висновку, що ним доказана відсутність складу кримінального правопорушення, а також є наявність щодо доказовості підстав, які дають можливість йому закрити кримінальне провадження не зазначив.

Зокрема, в оскаржуваній постанові не викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та слідчим не достатньо мотивовані відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Вищезазначене свідчить про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві ОСОБА_3 , що потягло порушення проведення усіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Михалков та інші проти України від 13.01.2013 року п. 42, рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 8 жовтня 1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

Оскільки, в ході досудового розслідування, слідчим була допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих дій та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що слідчий правом заперечувати доводи скарги не скористався, доказів правомірності прийнятого ним рішення суду не надав.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження допущено ряд порушень чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема, не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення, не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, тому підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 9, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження № 0002302 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 від 26 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002302 від 15 жовтня 2013 року - скасувати.

Кримінальне провадження № 0002302 від 15 жовтня 2013 року направити начальнику Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для подальшого направлення до СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1