Категорія:запобіжний захід - тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 04 липня 2020 року (ЄРДР №0000075),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 04 липння 2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю Волинської області м. Луцьк, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, з вищою освітою, не працюючому (зі слів), раніше не судимому
строком на 60 днів, до 31 серпня 2020 року. На підставі ч.3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 обов`язків - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 261 200 (один мільйон двісті шістдесят одна тисяча двісті ) гривень. .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненим в особливо великих розмірах, а також закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Обґрунтованість підозри стверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, отриманої від ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом виготовлення, огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр; іншими доказами, наявними в матеріалах клопотання у їх сукупності. Зазначені умисні корисливі злочини відносяться до категорії особливо тяжких. Під час досудового розслідування встановлено, і органом досудового розслідування доведено, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує, може незаконно впливати на свідків. При цьому доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти доведеним під час розгляду даного клопотання ризикам, а тому до підозрюваного ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а її висновки не відповідають обставинам справи.
Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі посилається на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, оскільки жодного доказу, окрім протоколів «контролю за вчиненням злочину», що в свою чергу вказують на провокацію вчинення кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не надано. Натомість викликають обґрунтований сумнів ті обставини, що заява про вчинення в 2016 році інкримінованого кримінального правопорушення була подана лише 21 травня 2020 року, а зміст самої заяви про вчинення злочину більше схожий на протокол допиту особи.
Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вказують на недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування до їх підзахисного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може слугувати єдиною підставою для обрання саме цього запобіжного заходу.
Посилаються у скарзі на те, що всупереч вимог ч.5 ст. 194 КПК України в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді не наведено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тобто не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах, адже ОСОБА_9 готовий співпрацювати зі слідством, не має на меті переховуватись від слідчого, прокурора чи суду, здійснювати вплив на потерпілого чи свідка.
Зазначають, що слідчим суддею не було враховано особу підозрюваного, який є особою похилого віку, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, сім`ю, наявність стійких соціальних зв`язків, те, що він протягом тривалого часу займався громадською діяльністю, має певні нагороди та подяки, очолював осередок «Демократичної партії України». Крім того має незадовільний стан здоров`я, а тому його перебування в умовах слідчого ізолятора, зважаючи на пандемію коронавірусу, є неприпустимим.
Ухвала слідчого судді, зазначають, не містить мотивів прийнятого рішення про застосування виняткового найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а зазначені в клопотанні матеріали свідчать про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, котрий повною мірою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_9 .
Крім того, захисники вважають, що розмір застави визначений слідчим суддею без врахування майнового та сімейного стану ОСОБА_9 , в цій частині ухвала слідчого судді не обґрунтована і не вмотивована.
Просять апеляційний суд ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 оскаржує ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 04 липня 2020 року в частині визначення розміру застави. Посилається, що рішення слідчого судді в цій частині належним чином не обґрунтоване, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, адже не зазначено з яких саме міркувань та доводів вбачаються підстави для визначення розміру застави - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 261 200 (один мільйон двісті шістдесят одна тисяча двісті) гривень, в той час як слідчий у своєму клопотанні до слідчого судді просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, еквівалентному сумі завданої злочином шкоди 200 000 доларів США, що станом на момент вчинення злочину, згідно офіційного курсу НБУ становить 5 436 000 гривень та сумі грошових коштів, якими намагався заволодіти підозрюваний - 150 000 доларів США, що станом на момент вчинення злочину, згідно офіційного курсу НБУ становить 3 770 400 гривень, що сумарно дорівнює 9 206 760 (дев`ять мільйонів двісті шість тисяч сімсот шістдесят) гривень.
Таким чином, просить скасувати ухвалу в частині визначення розміру застави, постановити нову, якою клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу задовольнити, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 4 380 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9 206 760 гривень.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, підозрюваного ОСОБА_9 , його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, заперечили щодо задоволення скарги прокурора, думку прокурора, котрий свою апеляційну скаргу підтримав, просив відхилити скарги подані в інтересах підозрюваного, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.
Як убачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020 за №0000075 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.
03.07.2020 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що здобуті на даний час органом досудового розслідування докази, в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів, оскільки дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даних злочинів.
При цьому варто зауважити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку, тому доводи захисника ОСОБА_8 щодо недостатності доказів причетності його підзахисного ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, про яке тому оголошено підозру є непереконливими.
При обранні запобіжного заходу слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує, може незаконно впливати на свідків, врахував при цьому тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 повідомлено про підозру, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу - тримання під вартою.
Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч.2 ст. 177, ст.183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження захисника про відсутність наміру в підозрюваного переховуватися від слідства та суду, впливати на свідків.
Слідчий суддя у своїй ухвалі дав належну оцінку цим обставинам, котрі виправдовують тримання під вартою підозрюваного, а тому посилання сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не заслуговують на увагу.
Покликання адвокатів на те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання, сім`ю, стійкі соціальні зв`язки є особою похилого віку, займався громадською діяльністю, має незадовільний стан здоров`я, як на підставу обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не підлягають до задоволення, адже наведені характеризуючі дані враховуються судом при обранні запобіжного заходу, втім такі не можуть бути безумовною підставою для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу та не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість повідомленої підозри та суттєво не зменшують ризиків у кримінальному провадженні, і таким чином не впливають на правильність висновку щодо необхідності обрання до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому доводи апеляційної скарги захисників задоволенню не підлягають.
Розмір застави, згідно вимог ч.4 ст. 182 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання сховатися.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходив зі значної суми заподіяних злочином матеріальних збитків потерпілим, майнового стану підозрюваного, який не працює, є особою похилого віку.
З огляду на обставини підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд встановив, що визначена сума застави, з урахуванням репутації підозрюваного та ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, є такою, що зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави, який відповідає вимогам ч.5 ст.182 КПК України, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення розміру застави, як про це зазначає сторона захисту, а також колегія суддів не знаходить підстав для визначення застави у розмірі, про який просить сторона обвинувачення, оскільки відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.
Таким чином, запобіжний захід обраний слідчим суддею є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах захисників та прокурора апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 04 липня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді