печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6058/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 21.01.2020 про закриття кримінального провадження №0000899,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 21.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000899.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що оскаржувана постанова винесена без наведення у її змісті результатів перевірки та оцінки зібраних доказів, а також обставин кримінального провадження, мотивована виключно тим, що слідчий, вивчивши матеріали справи, не вбачає факту можливого вчинення суддями кримінального правопорушення чи дисциплінарного проступку. Наведені слідчим в оскаржуваній постанові обставини не можуть бути підставами для закриття кримінального провадження, оскільки достовірно не вказують на відсутність в діях складу кримінального правопорушення, а в матеріалах досудового розслідування наявні всі можливі належні, допустимі та достатні докази того, що відносно заявника було вчинено кримінальне правопорушення. Вказує, що слідчим під час досудового розслідування та прийняття постанови про закриття кримінального провадження не здійснено повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки та не забезпечено прийняття законного процесуального рішення.

ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, в якій просила провести розгляд скарги без її участі. Вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Водночас Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, скеровано слідчому судді для вивчення матеріали закритого кримінально провадження № 0000899.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, матеріали закритого кримінального провадження № 0000899, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, про що, відповідно до вимог частини 4 вказаної статті, слідчим, прокурором приймається постанова.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Як встановлено в судовому засіданні, Другим слідчим відділом (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000899 від 10.07.2019 за заявою ОСОБА_3 щодо можливого постановлення суддями Дарницького районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду неправосудних рішень при розгляді справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_3 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування слідчим було здійснено ряд слідчих (розшукових) дій, а саме: допит свідка ОСОБА_3 , а також проведено огляд диску із фотокопіями матеріалів справи № 753/665/16-п, наданий Дарницьким районним судом м. Києва у відповідь на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 21.01.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899 від 10.07.2019, за заявою ОСОБА_3 щодо можливого постановлення суддею Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5 02.07.2018 та суддею Київського апеляційного суду ОСОБА_6 28.11.2018 неправосудних рішень у справі № 753/665/16-п, закрито у зв`язку з відсутністю в діях вказаних осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Слідчий суддя погоджується з висновками слідчого, що заява ОСОБА_3 про вчинення суддями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, фактично зводиться до незгоди з прийнятим судовим рішенням з огляду на наступне.

Відповідно до «Основних принципів незалежності судових органів», схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Офіційне тлумачення положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні від 11 березня 2011 року № 2- рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя.

Згідно з положеннями ст. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, адвокат ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу на постанова Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2018, однак постановою Київського апеляційного від 28.11.2018 вказана скарга залишена без задоволення, а постанова Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2018 залишена без змін /а. м. 43-46/.

Диспозиція ч. 1 ст. 375 КК України передбачає постановлений суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, тобто із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується лише умисною формою вини.

Водночас будь-яких даних про наявність у осіб, щодо яких подана заява про вчинення злочину, умислу на постановлення завідомо неправосудного судового рішення відносно ОСОБА_3 досудовим розслідуванням не встановлено.

Підстав для висновку, що в ході нового досудового розслідування можуть бути встановлені додаткові обставини, слідчим суддею не встановлено.

Оцінивши вищенаведені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 21.01.2020 про закриття кримінального провадження №0000899, - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1