Справа № 314/3094/20
Провадження № 1-кп/314/460/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2020 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000368 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, який працює слюсарем у ТОВ "ІПВК "Спецзахист", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
18.04.2020 приблизно о 00 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автошляху М-18 з с. Запорізьке по напрямку с. Соколівка Вільнянського району Запорізької області, рухаючись в межах вказаного населеного пункту зі швидкістю 80 км/год, змінив напрямок руху автомобіля вправо, виїхав за межі проїзної частини, де змінив напрямок автомобілю вліво, при цьому перетнув проїзну частину та виїхав за її межі на ліве узбіччя, де допустив наїзд на дерево поблизу будинку № 59 по вулиці Садовій в с. Соколівка Вільнянського району Запорізької області, внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_5 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 2.9 (а), 10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, відповідно до яких: п. 2.1 (а) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом; п. 2.9 (а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 10.1 перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п. 12.9 (б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12..4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-425 від 30.06.2020, порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 , з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, згідно висновків судово-медичних експертиз № 45м/д та № 46м/д від 09.06.2020, у вигляді відкритого уламкового перелому нижньої третини діафаза правої плечової кістки зі зміщенням уламків, з раною правого плеча, набряком м`яких тканин правих плеча та ліктьового суглобу, який потребував у післятравматичному періоді оперативного втручання (18.04.2020-23.04.2020) первинної хірургічної обробки рани плеча, відкритої репозиції та остеосинтезу діафазу правої плечової кістки гвинтами та пластиною, що є небезпечним для життя та кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, яке утворилося в результаті не менш чим двох травматичних впливів твердими тупими предметами, які припали в ділянку правої кінцівки та обличчя, та могло утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди, як у особи, яка знаходилась в салоні легкового автомобіля, при наїзді на перешкоду (на дерево).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що у квітні 2020 року, не впевнившись в безпеці, виконав кілька маневрів повороту вправо та вліво, внаслідок чого виїхав на узбіччя дороги та допустив наїзд на дерево, в результаті чого йому та потерпілому ОСОБА_5 , який перебував разом з ним в автомобілі, спричинені тілесні ушкодження. У вчиненому щиро покаявся.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та його правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно наявності діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявності в цьому діянні складу кримінального правопорушення та його правової кваліфікації, а також вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом ІІІ групи, працевлаштований слюсарем у ТОВ "ІПВК "Спецзахист", за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі (районах) проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правлпорушень, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі. При цьому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, у зв`язку з чим, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно зі ст. 124 КПК України. При цьому, суд вбачає за доцільне стягнути з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта на загальну суму 8826,30 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. При цьому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає на необхідне скасувати арешт на автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.04.2020.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні № 0000368 у розмірі 8826,30 грн. (вісім тисяч вісімсот двадцять шість гривень тридцять копійок).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.04.2020 (справа № 314/1767/20, провадження № 1-кс/314/924/2020), на автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території внутрішнього двору Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, а також заднє праве колесо автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке зберігається у камері зберігання речових доказів Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області (квитанція № 68), повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_8

28.08.2020