СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5384/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року слідча суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача - інспектора відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2020 за № 0000852, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
У провадження слідчої судді надійшло клопотання дізнавача - інспектора відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про арешт майна.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні відділу дізнання Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2020 за № 0000852, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

У даному клопотанні поставлено питання про накладення арешту на на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною використання та подальшого проведення будівельних робіт.

Вивчивши клопотання та додатки до нього, слідча суддя дійшла до таких висновків.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Проаналізувавши вказані норми КПК України, слідча суддя дійшла до висновку про те, що клопотання подане неуповноваженою особою, тобто дізнавач - інспектор відділу дізнання згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України не наділений повноваженнями щодо подання клопотань про арешт майна.

Також слід звернути увагу на те, що з клопотання та долучених до нього додатків не зрозуміло процесуальний статус осіб, майно яких інспектор дізнання просить арештувати.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 642 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 642 та 171 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст. 642, 131, 170, 171, 172, 309 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання дізнавача - інспектора відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2020 за № 0000852, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1