ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3302/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що слідчим СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві ОСОБА_5 було необґрунтовано винесено постанову про закриття кримінального провадження №0013009 від 13.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не зібрано достатніх доказів, не допитано ОСОБА_4 , свідків та інших слідчих дій, що необхідні для здійснення досудового розслідування.

В судове засідання адвокат скаржника не з`явився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд скарги в його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор на неодноразові судові засідання не з`явився, про розгляд скарги судом повідомлявся причини не повідомляв.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

13.12.2017 було відкрито кримінальне провадження за №0013009 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

23.10.2018 слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Проте, з такими доводами слідчий суддя не може погодитися, виходячи з наступного.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

За приписом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що слідчим не було вчинено будь-яких процесуальних дій для об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, зокрема не здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, не проведено допит свідків, зокрема не викликано їх на допит згідно норм чинного законодавства, не здійснено дій щодо встановлення істини у кримінальному провадженні та будь-яких інших оперативно розшукових заходів, слідчим здійснено не було.

Вищевикладене беззаперечно свідчить про неповноту і необ`єктивність досудового розслідування та невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 110, 284 КПК України, що є безумовною підставою для її скасування.

На підставі наведеного та керуючись стст. 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 23.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0013009.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1