Справа № 128/2323/20
ВИРОК
Іменем України

14 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , громадянкиУкраїни, працює в торгівельному підрозділі ТОВ НВП «АРГОН» на посаді продавець продовольчих товарів, раніше судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020, який набрав законної сили 26.05.2020, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. В подальшому розпорядження суду про виконання вищевказаного вироку направлене до Вінницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області. 30.06.2020 ОСОБА_3 прибула до Вінницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області та під підпис була ознайомлена із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного покарання. Того ж дня працівником Вінницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області було запропоновано ОСОБА_3 отримати направлення на відпрацювання громадських робіт до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області.
Однак ОСОБА_3 , достовірно знаючи про призначене їй покарання, діючи з прямим умислом та маючи на меті ухилитись від його відбування, відмовилася від отримання вищевказаного направлення та в подальшому не прибула до Вінницько-Хутірської сільської ради для відбування покарання у виді громадських робіт. Отже, незважаючи на попередження про наслідки ухилення від відбування покарання, ОСОБА_3 без поважних причин умисно ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, тим самим не виконала встановлені обов`язки та порушила порядок і умови відбування покарання. Станом на 26.08.2020 року невідбута частина покарання ОСОБА_3 складає 200 годин громадських робіт.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що викладено в обвинувальному акті.
В заяві від 31.08.2020 щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника, адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Згідно даної заяви, ОСОБА_3 ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодилася на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорювала встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, на підставі чого прокурор звернувся до суду обвинувальним актом, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, визначеному ч. 2 ст. 381 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом встановлено, що на досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт особою, яка засуджена до такого покарання.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що вона на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, раніше судима за вчинення умисного корисливого злочину, офіційно працює.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 обрати їй міру покарання у виді арешту в межах санкції статті обвинувачення. Обмежень до застосування такого виду покарання, згідно ч. 3 ст. 60 КК України, не встановлено.

При цьому, оскільки кримінальний проступок було вчинено після постановлення попереднього вироку, покарання за яким взагалі не відбуте, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020.
Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченій ОСОБА_3 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Так, при обранні виду покарання обвинуваченій та визначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, суд враховує, що за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 ОСОБА_3 засуджена до покарання, яке слід відбувати реально, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, при цьому арешт є більш м`яким видом покарання, ніж обмеження волі, що передбачені санцією статті обвинувачення, та підстав для застосування покарання саме у виді обмеження волі до обвинуваченої суд не вбачає.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання щодо судових витрат та речових доказів судом не вирішується, оскільки речові докази та витрати на залучення експертів у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 та остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді арешту на строк 1 місяць 5 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: