Справа № 478/1141/20
Провадж.№ 1-кп/481/156/2020
У х в а л а
про призначення судового розгляду
та розв`язання клопотань сторін кримінального провадження
під час підготовчого судового засідання
(вступна і резолютивна частина)
14.08.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000137 від 18 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України
ВСТАНОВИВ:
10 серпня 2020 року з Миколаївського апеляційного суду до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0000137 від 18 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про обвинувачення їх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10 серпня 2020 року, згадані матеріали передано судді ОСОБА_1 , для розгляду.
Ухвалою судді від 11 серпня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді. На адресу суду надіслали заяви, якими просили підготовче судове засідання по розгляду даного кримінального провадження проводити без їх участі. Будь-яких клопотань, які би перешкоджали призначенню такого кримінального провадження до судового розгляду не заявили.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Клопотань, які би перешкоджали такому призначенню не заявив.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 , та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення криінального провадження до судового розгляду
Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку своїй захисників, не заперчуючи проти призначення криінального провадження до судового розгляду.
Інших клопотань, які би перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду учасники судового провадження не заявили.
Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та матеріалами доданими до нього, суд приходить до наступного.

Відповідно до обвинувального акту, складеного відповідно до вимог КПК України, дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження , на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07.08.2020 року, підсудне Новобузькому районному суду Миколаївської області.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, відсутні.

Враховуючи наведене, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, щодо можливості призначення судового розгляду, їх позиції з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд приходить до висновку, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, визначивши дату та місце його проведення, і склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.1, 5, ч.1 ст.177 КПК України( можливість переховуватись від суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаного з відкритим викрадення чужого майна, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникнення у інше приміщення, який, відповідно до санкції ч.3 ст.186 КК України карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, може залишити місце свого проживання, з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень, що підтверджується використанням засобів маскування для уникнення ідентифікації особи та зникнення з місця пригоди після вчинення злочину, в якому він обвинувачується. Крім того, вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується у співучасті з іншою особою, з залученням транспортного засобу, використанням засобів маскування (перчаток та масок) та речей, заздалегідь заготовлених для вчинення злочину (ніж), з відволіканням власника магазину, що свідчить про підготовку до вчинення злочину, вжиття заходів до невикриття та уникнення покарання, а також можливість планування особою вчинення інших, зокрема, аналогічних кримінальних правопорушень, з використання вказаних речей, на думку прокурора, вказують на ризик вчинення інших кримінальних правопорушень та можливість ухилення від суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив відмовити в його задоволенні та скасувати, обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання прокурора також заперечував, звернувся з клопотанням про скасування його підзахисному запобіжного заходу, посилаючись на те, що прокурором, при зверненні до суду з клопотання, не дотримано вимог п. 3, 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України, які повинні бути застосовані, виходячи з вимог ч.3 ст.315 КПК України. Він вважає, що в клопотанні не викладено обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення і воно не містить посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; не викладено обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; не надано обгрунтувань неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, захисник наполягає, що причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст.186 КК України, не підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, а навпаки спростовується ними. Всупереч цьому, 19.04.2020 року, в порушення вимог ст.208 КПК України, ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину та до теперішнього часу він знаходиться під вартою. Захисник наголосив, що ОСОБА_4 має сім`ю, дітей, отримує сталий дохід від підприємницької діяльності, а тому не має на меті ухилитись від суду та здійснювати злочинну діяльність.
Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обгрунтування захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, а в клопотанні захисника ОСОБА_6 , підтриманому обвинуваченим ОСОБА_4 , про скасування запобіжного заходу необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Судова практика, як слушно зазначив захисник ОСОБА_6 , пішла шляхом вирішення питання продовження строку запобіжного заходу на стадії підготовчого судового засідання, що не передбачено ч.3 ст.315 КПК України, а звідси правові норми, що регулюють порядок обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та судового розгляду і порядок продовження строку запобіжного заходу на стадії досудового розслідування конкурують з нормами Глави 27 Розділу ІV КПК України, не враховуючи того, що на стадії підготовчого провадження не можуть бути досліджені докази винуватості обвинуваченого, тобто не може бути, шляхом дослідження доказів кримінального провадження, наданні їм оцінки, фактично перевірена обгрунтованість такого обвинуваченння.
Звідси, суд не вважає за доцільне на стадії підготовчого провадження отримувати та досліджувати докази винуватості обвинуваченого при вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, оскільки, це хоча формально і передбачено вимогами ч.1 ст.194 КПК України, але наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якими рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.
За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Як вбачається з матеріалів, наданих суду ОСОБА_4 затриманий 19.04.2020 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 липня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2020 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його скасування.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час, не змінилися.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, може залишити місце свого тимчасового проживання в АДРЕСА_1 (проживання за яким не підтверджено жодними доказами), яке, також, не збігається з місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ), з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень, може уникати кримінального переслідування та може продовжити злочинну діяльність чи вчинити інший злочин, на що вказує характер дій при вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.
Посилання захисника ОСОБА_6 на певні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 не є визначальними обставинами, які давали б можливість відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, чи задоволенні клопотання захисника про скасування запобіжного заходу, оскільки, як видно з наданих письмових документів, такі обставини існували на час обрання та продовження строку запобіжного заходу і на теперішній час не змінились.
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь його суспільної небезпечності у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , з метою попередження ризику його переховування від суду та вчинення нового кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України, та відмовити захиснику ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім зазначеного, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду надане заперечення проти ухвали слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_10 від 17.07.2020 року про продовження строку досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0000137 від 18 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ч.3 ст.186 КК України, з мотивів порушення слідчим суддею, при прийнятті цього рішення, вимог ч.5 ст.295-1 КПК України, а саме необгрунтованого продовження такого строку, що дозволило, в подальшому продовжити строки тримання під вартою підозрюваним в рамках строків кримінального провадження до 19.08.2020 року.
В підготовчому судовому засіданні захисник своє заперечення підтримав, просив його взяти до уваги при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 .
Обвинувачений таке заперечення підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 висловилась про законність ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування та відсутність порушень з боку слідчого судді.
Заслухавши обгрунтування та пояснення всіх учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до такого.
Частина 1 ст.309 КПК України передбачає перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ухвала слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена слідчим суддею Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_12 , з урахуванням змісту ухвали слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_10 від 17.07.2020 року про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні. Ухвала про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_11 від 17.07.2020 року була предметом розгляду апеляційної інстанції. За результатами розгляду апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному від 17.07.2020 року, 31.07.2020 року Миколаївським апеляційним судом постановлено про відмову в задоволенні скарги та залишенні без змін вказаної ухвали .
Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням того, що питання законності продовження строку досудового розслідування за цим кримінальним провадженням перевірене апеляційним судом в поєднанні з перевіркою законності продовження строків тримання підозрюваного під вартою, судом не може, як підстава для скасування запобіжного заходу взята обставина, на яку посилається захисник.

Також, в підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.1, 5, ч.1 ст.1 КПК України (можливість переховуватись від суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаного з відкритим викрадення чужого майна, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникнення у інше приміщення, який, відповідно до санкції ч.3 ст.186 КК України карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, може залишити місце свого проживання, з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень, що підтверджується використанням засобів маскування для уникнення ідентифікації особи та зникнення з місця пригоди після вчинення злочину, в якому він обвинувачується. Крім того, вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується у співучасті з іншою особою, з залученням транспортного засобу, використанням засобів маскування (перчаток та масок) та речей, заздалегідь заготовлених для вчинення злочину (ніж), з відволіканням власника магазину, що свідчить про підготовку до вчинення злочину, вжиття заходів до невикриття та уникнення покарання, а також можливість планування особою вчинення інших, зокрема, аналогічних кримінальних правопорушень, з використання вказаних речей, на думку прокурора, вказують на ризик вчинення інших кримінальних правопорушень та можливість ухилення від суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив відмовити в його задоволенні та скасувати, обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора також заперечувала, звернулась з клопотанням про скасування її підзахисному запобіжного заходу, посилаючись на те, що прокурором, при зверненні до суду з клопотання, не дотримано вимог п. 3, 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України, які повинні бути застосовані, виходячи з вимог ч.3 ст.315 КПК України. Вона вважає, що в клопотанні не викладено обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення і воно не містить посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; не викладено обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; не надано обгрунтувань неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, захисник наполягає, що причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст.186 КК України, не підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, а навпаки спростовується ними. Всупереч цьому, 19.04.2020 року, в порушення вимог ст.208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні злочину та до теперішнього часу він знаходиться під вартою. Захисник наголосив, що ОСОБА_5 , отримує сталий дохід, а тому не має на меті ухилитись від суду та здійснювати злочинну діяльність.
Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обгрунтування захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, а в клопотанні захисника ОСОБА_7 , підтриманому обвинуваченим ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Судова практика, як слушно зазначила захисник ОСОБА_7 , пішла шляхом вирішення питання продовження строку запобіжного заходу на стадії підготовчого провадження, що не передбачено ч.3 ст.315 КПК України, а звідси правові норми, що регулюють порядок обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та судового розгляду і порядок продовження строку запобіжного заходу на стадії досудового розслідування конкурують з нормами Глави 27 Розділу ІV КПК України та не враховують того, що на стадії підготовчого провадження не можуть бути досліджені докази винуватості обвинуваченого, тобто не може бути, шляхом дослідження доказів кримінального провадження, наданні їм оцінки, фактично перевірена обгрунтованість такого обвинуваченння.
Звідси, суд не вважає за доцільне на стадії підготовчого провадження отримувати та досліджувати докази винуватості обвинуваченого при вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, оскільки, це хоча формально і передбачено вимогами ч.1 ст.194 КПК України, але наведене порушує принцип презумпції невинуватості, суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якими рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.
За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Як вбачається з матеріалів, наданих суду ОСОБА_5 затриманий 19.04.2020 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2020 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 липня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2020 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його скасування.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час, не змінилися.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, може залишити місце свого тимчасового проживання в АДРЕСА_1 (проживання за яким не підтверджено жодними доказами), яке, також, не збігається з місцем його реєстрації ( АДРЕСА_3 ), з метою ухилитись від суду , а також виконання процесуальних рішень, може уникати кримінального переслідування та може продовжити злочинну діяльність чи вчинити інший злочин, на що вказує характер дій при вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.
Посилання захисника ОСОБА_7 на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, чи задоволенні клопотання захисника про скасування запобіжного заходу, оскільки, такі обставини існували на час обрання та продовження строку запобіжного заходу і на теперішній час не змінились.
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь його суспільної небезпечності у конкретних умовах, місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_5 , з метою попередження ризику його переховування від суду та вчинення нового кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України, та відмовити захиснику ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 194, 314-317, 369-372 КПК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 14 серпня 2020 року до 12 жовтня 2020 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_5 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 14 серпня 2020 року до 12 жовтня 2020 року, включно.
Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 60 днів.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в м. Новий Буг Миколаївської області на "20" серпня 2020 р. року о 14:00 год.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
В судове засідання доставити обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисникам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та скерувати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченим може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 14:50 год. 18.08.2020 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1