Дата документу 18.12.2020
Справа № 501/4322/20
У Х В А Л А
18 грудня 2020 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло клопотання слідчого, в якому зазначено наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено (згідно матеріалів поданих ДП «МТП «Чорноморськ»), що 09 грудня 2020 року ДП «МТП «Чорноморськ» дізналося про існування виконавчих проваджень №63856739 та №63856605 про стягнення на користь ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» заборгованості у розмірі 13 469 393, 60 грн. Вищевказана заборгованість виникла на підставі рішень Господарського суду Одеської області за №916/1367/20, №916/1714/20, та №916/1106/20. Як вбачається ДП «МТП «Чорноморськ» уклав із ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» Договір про надання послуг. Відповідно до умов п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язався надати послуги з перевезення вантажів дорожніми транспортними засобами, а Замовник зобов`язався сплачувати вартість таких послуг в строки, визначені Договором. Відповідно до п.1.1.2 Договору: «Предмет закупівлі: код ДК 021:2015-60180000-3 - «Прокат вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення товарів». ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» не володіло жодними власними транспортними засобами, а ціна у договорі була зазначена за годину роботи, а не за тонну перевезеного вантажу. За таких умов вартість договору з ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» була завищена в багато разів. ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» має ознаки фіктивності, так як фактично не володіє жодними активами, а їх єдиний договір був укладений з ДП «МТП «Чорноморськ». ДП «МТП «Чорноморськ» володіє власним автомобільним парком, і сам факт укладання такого договору свідчить про бажання відповідальних осіб ДП «МТП «Чорноморськ» нанести збиток Порту. На початку 2020 року ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» було подано позови до ДП «МТП «Чорноморськ», щодо стягнення заборгованості за вищевказаними договорами. При розгляді справ по суті, представниками ДП «МТП «Чорноморськ» фактично не наводилося жодних контраргументів стосовно доводів позивача та не заперечувалось проти позовних вимог (фактично, позовні вимоги у цих справах були визнанні), хоча у матеріалах справи не містилося навіть актів виконаних робіт на всю суму позовних вимог. При цьому суд зазначив, що «за відсутності в матеріалах справи доказів відмови. Відповідача від підписання вказаного Акту, в порядку визначеного умовами Договору - суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт надання послуг Позивачем Відповідачу у період з 07.01.2020 р. по 12.01.2020р.. з перевезення (переміщення по території порту) вугілля при обробці (розвантажені) теплоходу «WOOLLOOMOOLOO». Після задоволення позовних вимог рішеннями Господарського суду Одеської області від 20.07.2020, 18.08.2020 та 11.09.2020 року за вказівкою в.о. начальника служби правового забезпечення та претензійної роботи ОСОБА_4 було грубо порушено свої посадові обов`язки. Представниками МТП Чорноморськ було подано апеляційні скарги з однаковими процесуальними порушеннями, а саме по жодній апеляційній скарзі не було сплачено судового збору, хоча відповідно сума містилася на рахунках ДП «МТП «Чорноморськ» і могла бути сплачена в будь-який момент. Про цей факт Південно-Західний апеляційний господарських суд виніс відповідні ухвали «про усунення недоліків» та надав 10 днів на такі дії з моменту отримання ухвали. В подальшому Південно-Західний апеляційний господарських суд 21.09.2020, 15.10.2020 та 16.11.2020 року виніс ухвали про повернення апеляційних скарг, та підставі того, що Морський торговельний порт Чорноморськ отримало вказані ухвали про усунення недоліків, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому кінцевим строком для усунення недоліків апеляційної скарги був пропущенний, а недоліки не були усунені. Із вищевикладеного можна зробити висновок про спрямований намір представниками МТП Чорноморськ нанести збиток підприємству, який склав 13 469 393, 60 грн.
08.12.2020 року державний виконавець Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ ОСОБА_5 винесла Постанови про арешт коштів ДП «МТП «Чорноморськ» на суму заборгованості. При цьому, державний виконавець не повідомила ДП «МТП «Чорноморськ» про існування відповідного виконавчого провадження, не надала копію Постанови (хоча між Чорноморський міський ВДВС розташований за 700 м. від Порту), та фактично зупинила господарську діяльність стратегічного підприємства. Про сам факт існування постанови ДП «МТП «Чорноморськ» дізнався від представника банку.
Під час досудового розслідування встановлено, що відділом виконавчої служби було списані грошові кошти в сумі 5151599,47 грн. та 2109334,28 грн. У зв`язку з тим що на даний момент кошти ще знаходяться на казначейському рахунку і можуть бути списані на користь ТОВ «Автошайрподілля» (код 38961789) та в подальшому виведені з нього.
Слідчий зазначає, що ТОВ "АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ" має відкриті рахунки в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (код 14360570), в тому числі у Южне ГРУ АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 328704) р/р НОМЕР_1 , які можуть виступати засобами вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з заволодінням грошовими коштами ДП «МТП «Чорноморськ».
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання.
За клопотанням слідчого розгляд клопотання проведено без повідомлення ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Щодо звернення слідчим із клопотанням до арешт майна ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» слідчий суддя зазначає наступне.
Слідчим суддею встановлено, дане кримінальне провадження здійснюється відносно службових осіб ДП «МТП «Чорноморськ» та ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ», та станом на момент звернення із клопотанням про арешт майна жодній особі не повідомлено про підозру.
Також, слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на майно юридичної особи.
Слідчий зазначає, що при виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.
Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Отже при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно юридичної особи, вони набувають статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.
Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора.
Разом з тим, як вбачається із клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, тобто неналежний суб`єкт.
Щодо арешту банківських рахунків ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя зауважує, що слідчим не надано переконливих доказів, що банківські рахунки, на які він просить накласти арешт, відповідають вимогам ст.98 КПК України, зокрема що вони можуть бути предметом, знаряддям злочину, містити сліди злочину або ж здобутий злочинним шляхом.
Також слідчий суддя зазначає, що слідчим не доведено, що грошові кошти, які повинні надійти або вже надійшли на банківські рахунки зазначеного товариства, відповідають вимогам ст.98 КПК України, зокрема, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Даний висновок слідчого судді підтверджується наступними обставинами.
Як зазначено слідчим в своєму клопотанні та встановлено в судовому засіданні, саме за рішеннями Господарського суду Одеської області від 20 липня 2020 року, 13 серпня 2002 року, 11 вересня 2020 року за №916/1367/20, №916/1714/20, №916/1106/20, відповідно, та які набрали законної сили, були відкриті виконавчі провадження №63856739 та №63856605 про стягнення з ДП «МТП» Чорноморськ» на користь ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» заборгованість у розмірі 13469393,60 грн.
Слідчим суддею встановлено, що дані рішення суду судами вищих інстанцій не скасовані та їх виконання не зупинено, тобто судові рішення підлягають обов`язкому виконанню відповідно до ст.129-1 Конституції України.
Щодо обмеження права на відчуження, розпорядження та користування наявними банківськими рахунками та грошовими коштами ТОВ «АВТОШАЙРПОДІЛЛЯ» грошових коштів.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчий суддя зазначає, що крім вищезазначених обставин, слідчим в своєму клопотанні взагалі не вказано про фактичну наявність грошових коштів на рахунках товариства та їх кількість, не наведено підстав для арешту всіх коштів товариства або частки, пов`язаної із розслідуванням даного кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що арешт всіх банківських рахунків товариства з позбавленням права користування ним та наявними на них усіма грошовими коштами не є співрозмірним з метою, яка ставиться органом досудового розслідування, оскільки фактично унеможливить будь-яку його господарську діяльність товариства.
З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання, з урахуванням чого, в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 172-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Копію ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчій суддя