ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/965/20 Номер провадження 11-кп/814/898/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.07.2020
за участю прокурора ОСОБА_8
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.07.2020 року, повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000053 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України прокурору для прийняття рішення з урахуванням вимог Глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», у відповідності до якого кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України віднесено до кримінальних проступків, а тому на підставі п.п.5 п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону , обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду, як незаконну і необґрунтовану та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Апелянт посилається на те, що судом допущено неправильне застосування кримінального закону України, оскільки новою редакцією ч.1 ст. 286 КК України передбачено покарання до 3 років обмеження волі, відтак за змістом ст.12 КК України це кримінальне правопорушення являється злочином, а не кримінальним проступком.
Мотиви суду
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України №2617-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон), яким внесені зміни, в тому числі, до Кримінального кодексу України.
Новою редакцією ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Цим же Законом змінена санкція ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, новою редакцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000053, ОСОБА_6 обвинувачується за ч.1 ст.286 КК України.
Оскільки, чинна редакція санкції ч.1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є злочином, а не кримінальним проступком.
За таких обставин, висновки суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, є помилковими через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 п.3 та п.4 ст. 409 КПК України підставою скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За змістом ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Колегією суддів встановлено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Відтак, судове рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
У зв`язку з тим, що під час апеляційного перегляду, неможливо виправити допущені судом першої інстанції помилки - ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
З огляду на вище наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,409,412,413,415,418КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 задовольнити.
Скасувати ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.07.2020 та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000053 щодо ОСОБА_6 за ч.1ст.286 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4