Справа №127/1-578/2007
Провадження №1-в/127/402/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна.
Клопотання мотивовано тим, що вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.12.2007 р. ОСОБА_4 засуджений за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Разом з тим, зазначеним вироком не було вирішено питання щодо арешту, накладеного на майно ОСОБА_4 .
Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з пунктом 1 Розділу X Прикінцеві Положення Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) (в редакції Закону № 4651-VI) цей Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування. Зі змісту підпункту 1) пункту 2 Розділу X Прикінцеві Положення КПК (в редакції Закону № 4651-VI) з дня набрання чинності цим Кодексом втрачають чинність: Кримінально-процесуальний кодекс України із наступними змінами.
Відповідно до пункту 9 Розділу XІ Перехідних положень КПК (в редакції Закону № 4651-VI) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Частиною першою статті 1 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. При цьому частиною першою статті 5 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) регламентовано, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто чинне кримінальне процесуальне законодавство розмежовує поняття процесуальної дії та порядку вчинення процесуальної дії.
Обґрунтованість зазначеного висновку суду випливає і з того, що кримінально-процесуальні норми містять посилання на порядок вчинення певних процесуальних дій. Зокрема, § 1 Глави 18 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), яким регламентовано запобіжні заходи, містить кримінально-процесуальну норму щодо порядку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (статті 193), порядку продовження строку тримання під вартою (стаття 199), а також порядку звільнення особи з-під варти. Крім того, статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.
Отже, суд приходить до переконання, що судовий розгляд клопотання має здійснюватися в порядку, визначеному статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), а вирішення питання щодо скасування арешту, накладеного на майно в порядку КПК (в редакції Закону № 1001-05).
Порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна регламентований статтею 126 КПК (в редакції Закону № 1001-05), згідно з частиною першою якої забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Зі змісту частини шостої зазначеної процесуальної норми накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою заступника начальника відділу СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 11.04.2007 р. з метою забезпечення цивільного позову було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_4 , де б воно не знаходилось.
Крім того, постановою заступника начальника відділу СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 11.04.2007 р. з метою забезпечення цивільного позову було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_4 , де б воно не знаходилось, а саме на автомобіль «TOYOTA HI ACE 2400», д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно з вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.12.2007 р. ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Також на підставі зазначеного вироку з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_6 1264,22 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу, 4000 грн. моральної шкоди, а також на користь НДКЕЦ при УМВС України у Вінницькій області 306 грн. витрат на проведення судово-криміналістичних досліджень.
З матеріалів кримінальної справи також випливає, що 03.04.2008 р. на адресу ДВС Ленінського району м. Вінниці було направлено виконавчий лист про примусове стягнення із засудженого ОСОБА_4 витрат на проведення судово-криміналістичного дослідження. Також з матеріалів кримінальної справи випливає, що за заявою ОСОБА_6 від 03.04.2008 р. останній було видано виконавчий лист про примусове стягнення із засудженого ОСОБА_4 на її користь матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, які зазначені вище.
Заявником було надано суду лист за підписом в.о. начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_7 від 20.08.2020 р. за № 102004/15.26-25, зі змісту якого випливає, що станом на 20.08.2020 р. встановлено, що виконавчі документи про стягнення, зобов`язання на користь фізичних/юридичних осіб, держави та інших зобов`язань відносно ОСОБА_4 у відділі на виконанні не перебуває.
Суд враховує позицію Верховного Суду у постанові № 755/6685/16-ц від 05.12.2018 р., згідно з якою оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано в порядку іншого (зокрема, цивільного) судочинства, оскільки КПК 2012 року передбачений порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування. Отже, після набрання ним чинності власники арештованого майна мають захищати свої права відповідно до норм діючого процесуального кодексу у порядку кримінального судочинства.
Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Оскільки арешт на майно ОСОБА_4 було накладено з метою забезпечення цивільного позову, зважаючи на ту обставину, що на даний час відомості про наявність виконавчих проваджень щодо примусового виконання цивільного позову потерпілої або інших майнових зобов`язань, суду надано не було, суд приходить до переконання, що арешт, накладений на майно ОСОБА_4 підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений постановою заступника начальника відділу СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 11.04.2007 р. на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Арешт, накладений постановами заступника начальника відділу СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 11.04.2007 р. на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: