Справа № № 585/1519/20
Номер провадження 1-в/585/147/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
05 жовтня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, -

встановив:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «Роменська виправна колонія № 56», в якому останній просить замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначив, що вироком апеляційного суду Одеської області від 23.02.2005 він засуджений до довічного позбавлення волі. Станом на 11.06.2020 відбув 15 років призначеного йому покарання. Засуджений вважає, що має право на заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, виходячи з положення практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Петухов проти України», «Фінгер та інші проти Сполученого Королівства»,«Ласло Маг`яр проти Угорщини», «Кафкаріс проти Кіпру», ст. 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, п.п. 9,12 Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи щодо поводження із засудженими до тривалих строків ув`язнення. Засуджений зазначає, що ЄСПЛ зобов`язав Україну реформувати систему перегляду довічного ув`язнення, яка обмужується помилуванням президента України, оскільки застосування національними судами до осіб покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості перегляду справи з подальшим звільненням від покарання є порушенням Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Український порядок помилування, так само не вимагає від Президента України мотивувати рішення про відмову у помилуванні та не вказує, що має робити засуджений до довічного позбавлення волі для того, щоб отримати помилування (Указ Президента України «Про положення та порядок здійснення помилування від 21.04.2015 № 223/2015»). Таким чином, не дивлячись на відсутність у Кримінальному Кодексі України механізму дострокового звільнення від довічного позбавлення волі чи його заміну більш м`яким, стаття 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції мають бути застосовані до засудженого ОСОБА_4 . Така відсутність механізму у Кримінальному Кодексі України не узгоджується із Конституцією України, Конвенцією та вищевказаною практикою ЄСПЛ, які мають вищу юридичну силу аніж Кримінальний Кодекс України, а тому мають бути застосовані безпосередньо.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, посилаючись на викладені в ньому підстави.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання засудженого.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого,оскільки останнє не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, яке не передбачає заміну довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 23 лютого 2005 року вироком апеляційного суду Одеської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишено утримання під вартою, строк відбування покарання відраховувати з 06.09.2004.

Ухвалою Верховного Суду України від 21 червня 2005 року даний вирок залишений без змін.

Згідно розпорядження апеляційного суду Одеської області про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок апеляційного суду Одеської області набрав законної сили 21.06.2005.

Згідно ч.ч. 1,3,4,5 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2006 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України можуть застосуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Водночас, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 87 КК України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Правом помилування наділений лише Президент України стосовно індивідуально визначеної особи. При прийнятті рішення про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на строк не менше 25 років.

Доводи засудженого щодо необхідності застосування до нього практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 12.03.2019 року у справі «Петухов проти України», рішення від 09.07.2013 «Фінгер та інші проти Сполученого Королівства», рішення від 20.05.2014 «Ласло Маг`яр проти Угорщини» та рішення від 12.02.2008 «Кафкаріс проти Кіпру», суд визнає безпідставними та необґрунтованими, оскільки, даними рішеннями встановлено порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року в частині застосування національними судами до осіб покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості перегляду справи з подальшим звільненням від покарання.
При цьому, суд, враховуючи, що реформи механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення у законодавстві України не проведені, а положеннями ст. 82 Кримінального кодексу України не передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно покарання у виді довічного позбавлення волі, до президента України ОСОБА_4 з врахуванням ст. 87 КК України не звертався, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі положень ст. 82 Кримінального кодексу України, ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1979 року народження, про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Сумського апеляційний суд через Роменський міськрайонний суд Сумської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та оголошений 08.10.2020 о 16 год. 10 хв. без фіксування технічними засобами в зв`язку з неявкою учасників процесу.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1