В И Р О К
Іменем України

04.08.2020 року

м.Мостиська

єун 448/640/20
провадження №1-кп/448/158/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження за №0000160, внесені до ЄРДР 20.04.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топільниця, Старосамбірського району Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з незакінченою вищою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
учасники справи:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,не з`явився,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 20.04.2020 року близько 04:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «БМВ Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул.Грушевського, 1, що у м.Мостиська, Львівської області, на підставі п.10 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, зокрема інспектором ОСОБА_9 спільно із поліцейськими СРПП ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким на допомогу приїхав наряд СРПП №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у складі начальника ОСОБА_6 та інспектора ОСОБА_7 , які були при виконанні службових обов`язків, перебували у форменому одязі із нагрудними жетонами на службових автомобілях. В ході спілкування із працівниками поліції у інспектора ОСОБА_9 виникла підозра на те, що водій ОСОБА_3 , перебуває у стані алкогольного сп?яніння, оскільки із салону автомобіля був відчутний запах алкоголю. На неодноразові законні вимоги працівників поліції пройти обстеження на факт вживання алкоголю на алкотесті відмовлявся, на пропозиції пройти до медичного закладу для проходження огляду на факт вживання алкоголю не реагував. Ігноруючи законні вимоги працівників патрульної поліції впродовж близько 10 хвилин, продовжуючи перебувати на водійському сидінні автомобіля, не бажаючи проходити медичний огляд на встановлення факту вживання алкоголю, ОСОБА_3 поводився агресивно та зухвало, принижуючи гідність працівників поліції, виражався в їх сторону нецензурною лайкою, та з метою уникнення відповідальності без відповідного дозволу працівників патрульної поліції завів двигун автомобіля, та став закривати ліве бокове вікно через яке спілкувався із працівниками, що свідчило про намір покинути місце зупинки. Побачивши дії водія, інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 , з метою запобігти його втечі, просунув праву руку через вікно у салон автомобіля та намагався відчинити двері автомобіля із середини, в цей час водій ОСОБА_3 , притиснувши лівою шибкою руку працівника поліції ОСОБА_7 здійснив рух автомобілем заднім ходом, тим самим протягнув поліцейського на відстань близько 1 метра, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді трьох саден на правій кисті та правому зап`ясті, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, ОСОБА_3 на законні вимоги працівників поліції зупинитись не реагував, внаслідок вказаного руху заднім ходом автомобілем здійснив зіткнення із службовим автомобілем марки «Шкода Рапід», реєстр.номер НОМЕР_2 , який був припаркований позаду, внаслідок чого його пошкодив. Коли працівник поліції ОСОБА_7 силою витягнув руку із салону автомобіля, водій ОСОБА_3 продовжив рух автомобілем вперед, при цьому здійснив маневр ліворуч, та умисно наїхав на начальника СРПП №1 ОСОБА_6 , який стояв навпроти передньої лівої частини автомобіля, в полі зору водія ОСОБА_3 . Внаслідок вказаного наїзду ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому стегні, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_3 , на автомобілі покинув місце події та почав рух в напрямку міста Самбір. В цей час працівник поліції ОСОБА_7 застосував табельну зброю, а саме 8 разів вистрелив по колесах автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , поціливши в два лівих колеса. Незважаючи на це, ОСОБА_3 продовжував рух, перевищуючи дозволену швидкість в населених пунктах Мостиського та Самбірського районів. В подальшому, на підмогу працівникам Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, прибуло два екіпажі працівників поліції Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, однак на їх вимогу зупинити транспортний засіб, ОСОБА_3 не реагував та продовжував рух. Переслідування працівниками поліції з м.Мостиська до місця затримання, тривало близько 1 години. Спільно з працівниками Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , був затриманий неподалік Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснив, що він дійсно 20.04.2020 року, у нічний час доби, у центрі м.Мостиська, Львівської області, за наведених в обвинувальному акті обставинах, транспортним засобом - автомобілем марки «БМВ Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував, завдав тілесних ушкоджень працівникам поліції. В скоєному щиро розкаюється, просив суд його суворо не карати, при цьому зазначив, що попросив вибачення у потерпілих. Всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію свого підзахисного щодо обмеження обсягу дослідження доказів у даному кримінальному провадженню.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив нанесення обвинуваченим 20.04.2020 року близько 04:30 год. йому та ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень у центральній частині м.Мостиська, Львівської області, при виконанні ними своїх службових обов`язків. Просив суворо не карати обвинуваченого, з огляду на те, що такий вибачився за вчинене. Претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Потерпілий ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає змісту ст.56 КПК України. У вказаній заяві зазначив, що не має претензій до обвинуваченого та просив такого суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , визнав вину у повному обсязі, за відсутності потерпілого ОСОБА_7 можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останнього.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю.

Вважає, що дії ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України, оскільки він своїми діями умисно заподіяв працівникам правоохоронних органів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, у зв`язку із виконанням такими службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, котре згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, де проживає без реєстрації з батьками ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , виключно позитивно характеризується за місцем навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ, де навчається на заочній формі навчання, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , про що останні зазначили відповідно у судовому засіданні і заяві, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Старосамбірського РС з питань пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає: що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На думку органу пробації виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язку: відповідно до пункту 2 частини 3 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. А також до обвинуваченого є пропозиція застосувати пункт 4 частини 3 ст.76 КК України обов`язок виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення».

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора ОСОБА_5 , котрий просив призначати покарання для обвинуваченого зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов учасниками кримінального провадження не заявлявся.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 28.04.2020 року підлягають скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі у відповідності до ст.ст.124, 126 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , в дохід держави.

Клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжного заходу до набрання вироком законної сили до суду не надходило, а отже і суд не вбачає необхідності обрання такого.

Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд зазначає наступне.
Згідно ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Судом встановлено, що попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 , у період з 20.04.2020 року по 22.04.2020 року, здійснювалося відповідно до ст.208 КПК України, в межах даного кримінального провадження, а тому такому слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року №663/537/17.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, не обирати.

Іспитовий строк ОСОБА_3 , рахувати з моменту проголошення вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 час його попереднього ув`язнення з 20.04.2020 року по 22.04.2020 року, у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілою особою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 28 квітня 2020 року, - скасувати.

Речові докази: 8 металевих предметів зовні схожих на гільзи із маркуванням «Fort 9 mm Makarov», 4 деформовані металеві предмети зовні схожих на кулі, металевий предмет зовні схожий на гільзу із маркуванням «Fort 9 mm Makarov», які знаходяться на зберіганні в камеру озброєння Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - знищити.

Речові докази: транспортний засіб - автомобіль марки «БМВ Х-5», реєстр.номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключ до замка запалювання із емблемою «БМВ» до вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , митну декларацію на транспортний засіб на громадянина Білорусії ОСОБА_14 , довіреність №31/10/2017/-002, договір купівлі-продажу від 25.11.2019 року, документ на зняття з обліку транспортного засобу від 25.11.2019 року, копію паспорта громадянина Білорусії ОСОБА_14 , мобільний телефон марки «Iphone 7», чорного кольору, котрі повернуто його володільцю ОСОБА_3 на відповідне зберігання, - вважати такому повернутими.
Речовий доказ: транспортний засіб автомобіль марки «Шкода Рапід», реєстр.номер НОМЕР_2 , належний ГУНП у Львівській області, котрий повернуто останнім на відповідне зберігання, - вважати таким повернутим.
Речові докази: DVD-R диск із відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції СРПП Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, а також DVD-R диск із відеозаписом із службового планшету працівників поліції СРПП Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, які долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000160;
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи за №16/1/377 від 28.04.2020 року на суму 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 04.08.2020 року.