Справа №388/1000/19
провадження №1-кп/403/15/20
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2020 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Долинська
Кіровоградської області, адреса зареєстрованого та
фактичного місця проживання:
працюючого, маючого професійно-технічну освіту,
не одруженого, громадянина України, знятого з
військового обліку у звязку із судимістю, раніше
судимого:
1) 10.12.2009 року Долинським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки;
2) 13.10.2010 року Долинським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК
України до 4-х років позбавлення волі; 16.02.2011
року перегляд вироку Долинським районним судом
Кіровоградської області, за результатами якого
вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК
України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;
3) 26.06.2018 року Долинським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 3 роки
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,-
19 липня 2018 року близько 21 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до території подвіря будинку АДРЕСА_1 , який належить його знайомому гр-ну ОСОБА_6 .. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_4 зайшов на територію вказаного домоволодіння та, підійшовши до належного потерпілому ОСОБА_7 автомобіля марки «Москвич», який знаходився на подвірї, шляхом вільного доступу, використовуючи фізичну силу своїх рук, викрав з автомобіля акумуляторну батарею «А-mega 6 СТ-60 Premium», після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1345 грн.20 коп..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Крім того, 28 травня 2019 року близько 15 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, разом з потерпілим ОСОБА_8 перебував в приміщенні гаражу на території гаражного кооперативу «Пролісок», розташованого по вул.Нова в м.Долинська Кіровоградської області. В подальшому, помітивши на металевій полиці автомобільні світлодіодні лампи та маючи раптово виниклий умисел, спрямований на їх таємне викрадення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 вийшов з приміщення гаражу, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, викрав із приміщення гаражу належні потерпілому ОСОБА_8 дві автомобільні світлодіодні лампи на вісім лампочок вартістю 205 грн. 20 коп. та дві автомобільні світлодіодні лампи жовтого кольору вартістю 56 грн. 70 коп., після чого із викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в загальному розмірі 261 грн. 90 коп..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно 19.07.2018 року приблизно о 21 год. 00 хв., з метою вчинення крадіжки він прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , на території якого знаходився належний його сусідові ОСОБА_10 автомобіль «Москвич». Вільно, через відкриту хвіртку, він зайшов на подвіря та, підійшовши до автомобіля, зняв акумулятор, який мав білий колір по боках і чорний зверху, після чого відніс його до себе додому. Пізніше продав акумулятор гр-нці ОСОБА_11 , отримавши за нього 200,00 грн.. Суду також показав, що знав про обставину залишення потерпілим ОСОБА_12 автомобіля у домоволодінні його знайомого ОСОБА_9 , з яким він незадовго до вчинення крадіжки вживав пиво, та про відсутність ОСОБА_13 і ОСОБА_9 за місцем проживання останнього, оскільки вони разом пішли вживати спиртні напої, а він пішовши спочатку до себе додому, в подальшому з метою вчинення крадіжки прийшов до подвіря ОСОБА_14 ..
Крім того, у травні 2019 року близько 10 год. 00 хв. до нього позвонив знайомий ОСОБА_15 , щоб він допоміг йому поставити колеса на машину, на що він погодився та з цією метою прийшов до гаража, розташованого на території кооперативу «Пролісок» по вул.Нова в м.Долинська. Після того, як на машину поставили колеса, ОСОБА_15 вирішив виїхати, щоб перевірити машину, і він залишився в гаражі сам. Побачивши на полиці світлодіодні лампи, він вирішив їх викрасти та взявши дві лампи жовтого кольору та дві лампи чорного кольору, поклав їх в карман. Повернувшись, ОСОБА_15 заплатив йому гроші за виконану роботу і він пішов додому. В подальшому дві чорні лампи віддав гр-ну ОСОБА_16 , а дві інші знаходились у нього вдома і він добровільно видав їх працівникам поліції. Щиро розкаявся у вчиненому. Підтвердив, що визнання ним вини є усвідомленим, добровільним актом його волі, та не носить вимушеного характеру під впливом будь-яких тяжких обставин.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явився. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі. Предявляти цивільний позов до обвинуваченого не буде, оскільки претензій матеріального та морального характеру до нього не має. Права потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, йому зрозумілі. Міру покарання залишає на розсуд суду (а.п.124 Том 1, а.п.122 Том 3).
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явився. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі. Цивільний позов пред`являти не буде, оскільки претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Міру покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду (а.п.67 Том 3).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Згідно висновку експерта №2438/19-27 від 26.06.2019 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість акумуляторної батареї «А-mega 6 СТ-60 Premium», яка була виготовлена в січні 2018 року, станом на 19.07.2018 року складає 1345 грн. 20 коп. (а.п.186-187 Том 2).
Згідно висновку експерта №2383/19-27 від 26.06.2019 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість двох автомобільних світлодіодних ламп на вісім лампочок кожна, які були у використанні, придбаних у лютому 2019 року новими, придатних для використання з маркуванням на корпусі YХМ та на скляній частині Е4 0087 RL00 DRL, станом на 28.05.2019 року складала 205 грн. 20 коп. Ринкова вартість двох автомобільних світлодіодних ламп жовтого кольору, які були у використанні та придбані в лютому 2019 року новими, придатних до використання, без маркування на корпусі, станом на 28.05.2019 року складала 56,70 грн. (а.п.151-153 Том 2).
Відповідно до розяснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
Згідно з розясненнями, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченим, дослідивши докази у межах, визначених судом за погодженням з учасниками кримінального провадження, суд приходить до висновку, щомали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 ; ці діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою повторності; вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінальних правопорушень) вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечні діяння містили склад злочину, який класифікувався як злочин середньої тяжкості.
З урахуванням положень ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, та змін, внесених до ст.12 КК України Законом України від 22.11.2018 року №2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01.07.2020 року, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.2 ст.185 КК України, на дату судового розгляду класифікуються, як злочин невеликої тяжкості.
За змістом п.3 Постанови №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою. Неодноразово вчиняв умисні злочини проти власності, за які засуджувався до покарання у виді позбавлення волі та із звільненням від відбування покарання з випробуванням (а.п.224-225, 236, 237-238 Том 2).
Останній раз (з урахуванням дати вчинення кримінальних правопорушень за даним вироком суду) засуджувався 26.06.2018 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на три роки (а.п.224, 237-238 Том 2).
Таким чином, кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюється судовий розгляд, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.
На дату судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року, зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.05.2020 року, згідно якого обвинувачений засуджений за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. У строк призначеного покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 04.07.2019 року. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання, призначене за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року, постановлено виконувати самостійно (а.п.28-31 Том 3).
Обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий, постійних доходів для проживання не має, суспільно-корисною діяльністю не займається.
Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має. Проживає з матір`ю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , братом ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та братом по материнській лінії ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . По місцю проживання характеризується задовільно. Згідно відповіді Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області на ОСОБА_20 обліку лікаря нарколога не перебуває. Знятий з військового обліку в зв`язку із судимістю (а.п.226, 227, 229, 233 Том 2).
За змістом досудової доповіді, складеної органом пробації до зміни складу суду на виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2019 року (суддя ОСОБА_21 )., ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.п.128-129 Том 1).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, за які має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, та після звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року жодних висновків для себе щодо необхідності дотримуватися встановлених у суспільстві правил співжиття та не порушувати охоронювані кримінальним законом відносини власності не зробив, і в період іспитового строку, перебіг якого почався з дня проголошення вказаного вироку суду, знову вчинив суспільно-небезпечні діяння, які містять склад злочину, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
За вказаних обставин суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, виходячи з даних про його особу та наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання у виді щирого каяття.
З огляду на викладене суд також не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст.75 КК України, оскільки з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та його особи, наявності у нього непогашених та не знятих судимостей за вчинені раніше тяжкі злочини, а також пом`якшуючої покарання обставини, яка не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим суспільно-небезпечних діянь, судом не встановлені обставини, за яких призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України є недоцільним, а виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень можливе без відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Вказаний висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 28.11.2018 року у справі №242/2232/17 та від 19.07.2018 року у справі №755/6254/17.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням: ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідають одному і тому самому складу злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України; особи обвинуваченого, який раніше неодноразово вчиняв умисні злочини проти власності та маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за їх вчинення позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні закінчені злочини у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень та стійку асоціальну спрямованість; високого ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.65 КК України, необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, навіть за наявності пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття та відсутності тяжких наслідків вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і обставин, які обтяжують його покарання, буде покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинені ним суспільно-небезпечні діяння, з відбуванням призначеного покарання в умовах ізоляції від суспільства, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідати характеру вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, згідно положень ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року, зміненим в частині призначеного покарання ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.05.2020 року, обвинувачений ОСОБА_4 по факту вчинення ним 04.10.2017 року незаконного заволодіння транспортним засобом був засуджений за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначене йому покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від його відбування із встановленням іспитового строку на 3 роки постановлено виконувати самостійно (а.п.28-29, 30-31 Том 3).
Інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, щодо яких здійснюється судовий розгляд, були вчинені ним 19.07.2018 року та 28.05.2019 року відповідно, тобто до постановлення вироку Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року, що, як наслідок, вказує на необхідність призначення обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів) шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком суду, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року.
Крім того, судом встановлено, що за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки. Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно положень ч.ч.1, 4 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.26 Постанови №7 від 24.10.2003 року невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, крім іншого, частину покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо. У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. Отже, враховуючи факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється судовий розгляд, в період іспитового строку, тобто під час звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року, покарання обвинуваченому слід призначити також із застосуванням ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року.
Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд вважає за необхідне при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за даним вироком суду призначити йому покарання із застосуванням як ч.4 ст.70 КК України, так і ч.1 ст.71 КК України, а саме: спочатку призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком суду, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року, зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.05.2020 року, та після цього призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судових товарознавчих експертиз №2383/19-27 від 26.06.2019 року в сумі 314 грн. 00 коп. та №2438/19-27 від 26.06.2019 року в сумі 1256 грн. 00.) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 (а.п.151-153, 186-187 Том 2).
Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2019 року у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 17 год. 05 хв. 04.07.2019 року (а.п.220-221 Том 2). В подальшому строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжувався на 60 днів ухвалами Устинівського районного суду Кіровоградської області (головуючий суддя ОСОБА_21 ) від 14.08.2019 року, 16.09.2019 року та 17.12.2019 року.
Згідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12.05.2020 року, якою змінено вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі - з 04 липня 2019 року (а.п.30-31 Том 3).
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 залишений у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» у зв`язку з розглядом стосовно нього даного кримінального провадження в суді.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду України від 25.06.2018 року у справі №511/37/16-к, у разі застосування правил призначення покарання, передбачених ч.4 ст.70 КК, суд зобов`язаний в призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком суду, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2020 року, зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 травня 2020 року, призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком суду частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2018 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 25 листопада 2020 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього увязнення з 04 липня 2019 року по 11 травня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2020 року, зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 травня 2020 року, а саме: з 12 травня 2020 року по 24 листопада 2020 року включно з розрахунку день за день.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:
1) дві автомобільні світлодіодні лампи на вісім лампочок та дві автомобільні світлодіодні лампи жовтого кольору, які під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) - повернути останньому, як власнику, анулювавши розписку про зберігання;
2) акумуляторну батарею «А-mega 6 СТ-60 Premium», яка під час досудового розслідування була передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) - повернути останньому, як власнику, анулювавши розписку про зберігання.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Долинська Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 02.07.2009 року Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення: 1) судової товарознавчої експертизи №2383/19-27 від 26.06.2019 року в розмірі 314 грн. 00 коп. (триста чотирнадцять гривень 00 копійок) та 2) судової товарознавчої експертизи №2438/19-27 від 26.06.2019 року в розмірі 1256 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень 00 копійок).
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1