У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2020 року про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 за нововиявленими обставинами у відношенні ОСОБА_5 , засудженої за ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2020 року залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 за нововиявленими обставинами відносно ОСОБА_5 засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 8 місяців.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Засуджена ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати.

Захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляду в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Засуджена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 вважають ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що була винесена з порушенням норм процесуального права.

Захисник посилається на п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, згідно якої нововиявленими обставинами визнаються скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

Сторона захисту вважає, що вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 має бути переглянутий за нововиявленими обставинами, оскільки були скасовані вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.04.2015 та вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.09.2017, призначене покарання по яким було зараховано до покарання, яке призначено вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.02.2018.

На думку захисника, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами, з ухваленням нового вироку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Захисник засудженої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 відносно ОСОБА_5 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 8 місяців, за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, з підстав скасування двох вироків суду, призначене покарання по яким було зараховано до покарання у вироку від 22.02.2018.

Відмовляючи у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою віднесення тієї чи іншої обставини до нововиявлених, є в тому числі, існування відповідної обставини на момент ухвалення судового рішення.
Суд першої інстанції послався на ст. 533 КПК України, згідно якої вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України, та вважав, що скасування судового рішення, преюдиційна сила якого була врахована при постановленні вироку чи ухвали під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, тягне необхідність перегляду цього вироку чи ухвали у порядку, передбаченому главою 34 КПК України.

Суд зазначив, що в даній справі, в якості нововиявленої обставини в кримінальному провадженні, заявник посилається на те, що скасовані вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 та вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017, призначене покарання по яким було зараховано до покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 та вважав, що вказана обставина не може бути визнана нововиявленою в розумінні положень КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджена ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи про що свідчить розписка, яка повернулась на адресу суду. Заяву про бажання брати участь в судовому засіданні засуджена не подавала.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 засуджена вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання, шляхом часткового складення покарання призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 8 місяців.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2018 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 10 місяців.

Постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду України від 12.02.2019, вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13.08.2015 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.07.2019, засудженій ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 06.06.2017 по 17.05.2018, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.08.2020 переглянуто вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017 за нововиявленими обставинами, вирок скасовано та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_5 визнано винною за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Захисник засудженої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , звернувся із заявою про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 відносно ОСОБА_5 засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 8 місяців, за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, з підстав скасування двох вироків суду, призначене покарання по яким було зараховано до покарання у вироку від 22.02.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які пов`язані з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають дійсності.

Згідно ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Підставами для перегляду вироку за нововиявленими обставинами сторона захисту вважає передбачені п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, згідно з яким нововиявленими обставинами визнаються скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути.

В даній справі, в якості нововиявленої обставини в кримінальному провадженні, захисник ОСОБА_6 посилається на те, що скасовані вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 та вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2017, призначене покарання по яким було зараховано до покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана обставина не може бути визнана нововиявленою в розумінні положень КПК України, оскільки положеннями ст. 537-539 КПК України прямо передбачено спеціальну процедуру вирішення питань, пов`язаних із застосуванням покарання за наявності кількох вироків, а також інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками суду першої інстанції.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вирішення по суті питання, яке захисник ОСОБА_6 та засуджена ОСОБА_5 просять вирішити в порядку перегляду вироку за нововиявленими обставинами, повинно відбуватись в порядку ст. 537-539 КПК України.

Тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532, КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2020 року про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2018 р. за нововиявленими обставинами у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою - в той самий строк, з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3