Справа № 169/990/20
Провадження № 1-кс/169/10/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року смт Турійськ

Слідчий суддя Турійського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника Приватного підприємства «Світогор» адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000243 від 27 листопада 2020 року за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 240 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

До Турійського районного суду Волинської області надійшло клопотання представника Приватного підприємства «Світогор» адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді від 30 листопада 2020 року на транспортний засіб марки «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , який завантажений піском і належить на праві власності Приватному підприємству «Світогор», накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0000243 від 27 листопада 2020 року. Вказуючи, що Приватне підприємство «Світогор» є власником зазначеного транспортного засобу та на сьогоднішній день усі необхідні слідчі дії, що стосуються вказаного транспортного засобу, виконані, просив скасувати накладений арешт.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав із викладених у ньому підстав та просив його задовольнити посилаючись на те, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо скасування арешту в частині заборони користування майном, однак, вказував на доцільність збереження арешту в частині розпорядження майном, оскільки арештоване майно є речовим доказом у кримінальному провадженні і досудове розслідування триває.

За змістом частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 30 листопада 2020 року накладено арешт на майно, вилучене 26 листопада 2020 року під час проведення огляду місця події ділянки автодороги при в`їзді в село Озеряни Турійського району Волинської області, а саме: транспортний засіб марки «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , який завантажений піском і належить на праві власності Приватному підприємству «Світогор» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ), знаходиться на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська аграрна компанія транспортних засобів» за адресою: село Озеряни, Турійський район, Волинська область.

Метою накладення арешту стали забезпечення збереження речових доказів та проведення експертиз із метою ідентифікації їхніх шин із вилученими у місці видобутку піску відбитками протекторів шин транспортних засобів.

Постановою слідчого від 27 листопада 2020 року вилучений під час огляду місця події зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000243 від 27 листопада 2020 року.

У ході судового розгляду встановлено, що експертизу, з метою проведення якої, зокрема, накладався арешт на транспортний засіб, проведено, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/103-20/9583 ТР від 28 грудня 2020 року.

Інших експертиз, для проведення яких необхідний належний заявнику транспортний засіб, слідчим не призначалося.

Наведені обставини свідчать, що подальше застосування такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна втратило свою необхідність і не виправдовує потреб досудового розслідування у такому ступені втручання у права особи користуватися своєю власністю.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Виходячи із співмірності обмеження права власності із завданнями кримінального провадження та враховуючи, що в ході розгляду клопотання достовірно встановлено відсутність потреби в органу досудового розслідування в утриманні належного заявнику транспортного засобу у зв`язку з виконанням необхідних слідчих дій та судових експертиз, доказів протилежного органом досудового розслідування не надано, підстав подальшого збереження арешту майна в повному об`ємі необґрунтовано, то слідчий суддя з урахуванням того, що досудове розслідування кримінального провадження не завершено, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання та скасування арешту, накладеного на належний заявнику транспортний засіб, в частині заборони користування ним.

Керуючись статтями 132, 170, 174, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника Приватного підприємства «Світогор» адвоката ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 30 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0000243 від 27 листопада 2020 року за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 240 Кримінального кодексу України, на транспортний засіб марки «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності Приватному підприємству «Світогор» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ), в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

У решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя