Провадження №1-кс/760/7422/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна

в кримінальному провадженні №0001082 від 04.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0001082 від 04.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 (справа №760/20263/19, провадження 1-кс/760/10750/19) частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 та накладено арешт у вигляді заборони відчуження, у тому числі на приміщення 470/1, загальною площею 26.8 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
У клопотанні зазначається, що Київським апеляційним судом, слідчими суддями Солом`янського районного суду м.Києва було скасовано низку арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001082, у тому числі у зв`язку з тим, що арешти було накладено необґрунтовано, прокурором не доведено, що об`єкти нерухомого майна відповідають ознакам речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , вказує, що в рамках вказаного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт об`єктів нерухомості, зазначивши, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів, разом з тим, є підстави стверджувати, що приміщення 470/1, загальною площею 26.8 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , не визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0001082, й, відповідно, накладення на нього арешту суперечить вимогам КПК України.

У клопотанні, зокрема, зазначається, що право власності на вищевказане приміщення зареєстровано у встановленому законодавством порядку і на даний час реєстрація не оспорюється жодною особою, у зв`язку з чим будь-які обмеження права власності ОСОБА_4 є безпідставними та надмірними.
Враховуючи вищенаведене, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 на приміщення 470/1, що за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Київську місцеву прокуратуру №9 було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання прокурор не з`явився.
До слідчого судді надійшов лист прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_6 , в якому прокурор заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі, вказавши, зокрема, що постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 об`єкти нерухомості, які, на думку органу досудового розслідування, є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій у кримінальному провадженні №0001082, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Також прокурор зазначив, що на даний час існують достатні підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може призвести до втрати або передачі майна, на що вказує факт неодноразового переоформлення прав на об`єкти нерухомості, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_6 , заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 (справа №760/20263/19, провадження 1-кс/760/10750/19) частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_5 та накладено арешт у вигляді заборони відчуження, у тому числі на приміщення 470/1, загальною площею 26.8 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
Так, при вирішенні питання про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0001082 на об`єкти нерухомості, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане в клопотанні прокурора майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ в кримінальному провадженні, тому наявні достатні підстави для арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Разом з тим, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що на даний час позиція органу досудового розслідування щодо того, що об`єкт нерухомого майна, а саме приміщення 470/1, загальною площею (кв.м.): 26.8, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , відповідає ознакам ст. 98 КПК України, не є обґрунтованою.
Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001082 триває з 2016 року щодо можливих неправомірних дій ТОВ «Альфа-капітал-буд», при цьому, ОСОБА_4 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Також, вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Враховуючи, що арешт, накладений 18.07.2019 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа №760/20263/19) на приміщення 470/1, загальною площею (кв.м.): 26.8, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), у вигляді заборони відчуження даного об`єкта нерухомого майна, був накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що на даний час таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності ОСОБА_4 .
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт у вигляді заборони відчуження, у тому числі приміщення 470/1, загальною площею 26.8 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , накладеному ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, відпала потреба, тому клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , підлягає задоволенню, а арешт, накладений 18.07.2019 р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа№760/20263/19), частковому скасуванню.
Керуючись стст. 98, 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений 18.07.2019 р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, справа № 760/20263/19, провадження № 1-кс/760/10750/19, скасувавши заборону відчуження приміщення 470/1, загальною площею (кв.м.): 26.8, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1