ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3237/20 Номер провадження 11-сс/814/632/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000723,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 та ч.2 ст.372 КК України, від 16 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №00000723.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 складене у відповідності до вимог ст.277 КПК України та вручене в порядку, встановленому ст.278 цього Кодексу.

Також слідчий суддя дійшов до висновку про достатність на даному етапі кримінального провадження зібраних органом досудового розслідування доказів для висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину.

Крім того, слідчий суддя звернув увагу, що питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри було предметом оцінки при вирішенні питання слідчим суддею про обрання та продовження стосовно нього запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу та скасувати повідомлення про підозру від 16 квітня 2020 року за ч.4 ст.27 та ч.2 ст.372 КК України.

При цьому зазначає, що він не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ст.372 КК України, оскільки є керівником відділення поліції, а не слідчим чи прокурором.

Стверджує про порушення його права на захист, з огляду на те, що під час вручення йому повідомлення про підозру слідчий залучив захисника, з яким ОСОБА_6 не укладав угоду.

Зазначає про недотримання вимог ч.4 ст.278 КПК України щодо дати та часу складення повідомлення про підозру.

Звертає увагу, що після вручення повідомлення про підозру він не був допитаний як підозрюваний.

Вважає, що негласні слідчі розшукові дії проводилися з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ставить під сумнів неупередженість слідчого судді під час розгляду даної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом кримінального процесуального закону під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя, всупереч твердженням підозрюваного, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді скарги на повідомлення про підозру, як того вимагають приписи статей 276-278 КПК України.

Доводи апелянта про те, що він не може бути суб`єктом інкримінованого злочину є помилковими.

Диспозицією ч.2 ст.372 КК України встановлена відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.

Дійсно, суб`єктом цього злочину є саме прокурор, слідчий або інша уповноважена службова особа, яка згідно із статтями 276-278 КПК України має право здійснювати повідомлення про підозру.

Проте, ОСОБА_6 підозрюється не у безпосередньому виконанні об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, а саме у підбурюванні інших співучасників до вчинення цього злочину.

Тому, в даному випадку, йому може бути повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.27 та ч.2 ст.372 КК України.

Твердження підозрюваного про недотримання вимог ч.4 ст.278 КПК України щодо дати та часу складення повідомлення про підозру спростовується текстом цього повідомлення.

Так, 16 квітня 2020 року слідчий другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_7 склала повідомленню про підозру, яку погодив прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 і цього ж дня, о 14 годині 20 хвилин, як того вимагають приписи ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 з участю його захисника ОСОБА_9 , про що маються їх підписи в тексті документа.

Жодних заперечень ОСОБА_6 щодо участі цього захисника, залученого у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, матеріали провадження не містять.

Приписи Глави 22 КПК України (Повідомлення про підозру) не містять обов`язкової вимоги про допит особи в якості підозрюваного, а тому не проведення цієї слідчої дії не може бути підставою для скасування повідомлення про підозру, про що наголошує ОСОБА_6 .

Наведене в пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра» означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Тобто, розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт с) пункту 1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

Тому доводи ОСОБА_6 щодо можливого порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення негласних слідчих дій підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи підозрюваного, який ставить під сумнів неупередженість слідчого судді під час розгляду його скарги, є непереконливими.

Обставини, наведені стороною захисту в заяві про відвід слідчого судді, яка була предметом розгляду іншим суддею місцевого суду, на думку колегії суддів не містять підстав, які очевидно викликають сумнів у неупередженості судді чи виключають його участь у кримінальному провадженні. Тому колегія суддів не вважає заяву про відвід слідчого судді обґрунтованою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000723 щодо підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4