ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/623/19 Номер провадження 11-кп/814/670/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК - КП
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілого представника потерпілого захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000260 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.125 КК України на 200 годин громадських робіт.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 13 травня 2018 року близько 13 год. 20 хв., перебуваючи поблизу магазину «Ковбасні вироби» по вулиці Мільйонній в м. Кобеляки Полтавської області, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_7 удари кулаком та ногами по обличчю, правому вуху, правому плечовому суглобу та плечу, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_10 більш суворе покарання за ч.2 ст.125 КК України.

При цьому звертає увагу на обставини вчиненого злочину, кількість нанесених йому ударів та особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Просить врахувати, що внаслідок злочину заподіяно істотну шкоду його фізичному та психологічному здоров`ю.

Крім того, потерпілий заперечує, що саме він спровокував бійку, водночас припускає, що міг ударити ОСОБА_10 , але зробив це захищаючись.

Ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_11 , оскільки він є близьким приятелем обвинуваченого, тобто зацікавленою особою. Водночас вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги та визнав неналежними доказами показання свідків сторони обвинувачення.

Стверджує про відсутність у ОСОБА_10 щирого каяття з огляду на те, що свою вину він не визнав, не попросив вибачення та не відшкодував шкоду.

Вважає, що місцевим судом необґрунтовано враховано як пом`якшуючу обставину те, що саме потерпілий почав бійку та стверджує про відсутність доказів на підтвердження вказаного факту.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи апеляційної скарги потерпілого є непереконливими.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як видно із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.
При цьому, суд зобов`язаний враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, склад сім`ї, матеріальний стан тощо.
Суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначене ОСОБА_10 покарання визначене в межах санкції інкримінованого злочину, з урахуванням ступеню його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, що його обтяжують, відповідає наведеним вимогам закону та є справедливим.
Місцевий суд належним чином врахував, що ОСОБА_10 вчинив кримінальний проступок, поведінку потерпілого, який спровокував конфлікт, а також дані про особу винного, який має сім`ю, виховує малолітнього сина 2015 року народження, хоча і неофіційно, але працює на будівництві, характеризується позитивно, розкаюється у вчиненому та висловлює жаль з цього приводу.
Крім того, суд обґрунтовано взяв до уваги висновки досудової доповіді провідного інспектора Кобеляцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_12 , з яких вбачається, що ОСОБА_10 дотримується добросусідських відносин, приймає відповідальність за вчинені дії на себе, негативно ставиться до вчиненого і може виправитися без ізоляції від суспільства (т.1, а.с.47-51).
Доводи потерпілого про те, що його поведінка не могла спровокувати дії обвинуваченого, за які його визнано винуватим та засуджено, були належним чином перевірені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження. При цьому місцевий суд детально встановив причини та суть конфлікту та, з огляду на наявні в матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що саме потерпілий спровокував бійку з обвинуваченим.
Твердження потерпілого в апеляційній скарзі щодо необхідності критичного ставлення до показань свідка ОСОБА_11 є непереконливими, оскільки він був безпосереднім очевидцем бійки між обвинуваченим та потерпілим, в момент сварки перебував поряд зі ОСОБА_10 та бачив як потерпілий першим наніс удар обвинуваченому.
Також, місцевий суд перед допитом цього свідка у відповідності до вимог ст.352 КПК України встановив відповідні відомості щодо нього та з`ясував його стосунки з обвинуваченим. Свідок був попереджений про кримінальну відповідальність, в тому числі за завідомо неправдиві показання, а також приведений до присяги.
Крім того, показання свідка ОСОБА_11 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що саме потерпілий першим наніс удар обвинуваченому ОСОБА_10 під час конфлікту між ними.
Водночас, суд першої інстанції дав правильну оцінку показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які повідомили суду, що лише знають про бійку, що сталась між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , проте не були її безпосередніми очевидцями та про причину її виникнення нічого пояснити не можуть.
Колегія суддів враховує також ту обставину, що ОСОБА_10 і в засіданні апеляційного суду підтвердив своє негативне відношення до вчиненого та просив вибачення у потерпілого.
Враховуючи наведене, рішення місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання, належним чином умотивовано, є справедливим, а покарання - необхідним і достатнім.

Тому підстав для посилення покарання обвинуваченому, про що просив потерпілий в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_7 про заподіяну йому майнову і моральну шкоду, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілий цивільного позову про відшкодування йому майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не заявляв.
Разом з тим, згідно з ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, потерпілий ОСОБА_7 має право звернутися з позовом про відшкодування йому майнової та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4