Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 серпня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 липня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000279,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 11 вересня 2020 року.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу.
Мотивував своє рішення суд тим, що ризики, які були підставами для обрання ОСОБА_4 даного запобіжного заходу - можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків, не зменшились та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить суд цю ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що місцевий суд не взяв до уваги те, що прокурором у клопотанні не доведено та не надано доказів щодо продовження існування заявлених ризиків. Так захисник вважає, що ризик переховування від суду спростовується тим, що ОСОБА_4 проживає разом зі своїми батьками та у нього є малолітній син, з яким він бажає спілкуватись, однак цьому перешкоджає колишня дружина. Зазначила, що обвинувачений сприяв у здійсненні досудового розслідування, проте з кваліфікацією його дій за ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України не погоджується.
Наміру незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів ОСОБА_4 не має, натомість намагається відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду і на даний час ним відшкодовано 7500 грн. При цьому вказала на те, що у разі домашнього арешту ОСОБА_4 матиме змогу допомагати своїм батькам по господарству та вирощувати і виготовляти продукти домашнього вжитку, які буде реалізовувати з метою відшкодування потерпілому завданої шкоди.
Крім того, апелянт зазначила, що ОСОБА_4 не є притаманним вчиняти злочини. Щодо кримінального провадження, в якому він обвинувачувався за ч.1 ст.126 КК України, то апелянт вказала, що ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 19.11.2019 р. дане провадження закрите.
Також захисник вказала, що обвинувачений допомагає фінансово своїм батькам, за місцем проживання характеризується позитивно, він також приймав участь в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За приписами ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000279 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 листопада 2019 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжений в подальшому до 16 липня 2020 року.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про доведеність існування вказаних ризиків та неможливості обрання домашнього арешту.
Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду стверджується тим, що у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли слугувати беззаперечною підставою дотримання ним належної процесуальної поведінки, оскільки - не одружений та не має офіційного джерела доходу. Щодо наявності в обвинуваченого сина від попереднього шлюбу, то колегія суддів зауважує, що його малолітній син перебуває на вихованні колишньої дружини, а отже дана обставина не може розцінюватись як чинник, який у достатній мірі знижує встановлений ризик.
Стосовно ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідка та потерпілого, то колегія суддів вважає, що даний ризик є реальним з огляду на те, що на даний час потерпілий не допитаний та в подальшому може виникнути необхідність у повторному допиті свідків у провадженні.
Окрім того, продовжує існувати ризик вчинення ОСОБА_4 іншого злочину, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений мав особисті неприязні стосунки з ОСОБА_7 , однак помилившись в особі, заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_4 фінансово допомагає своїм батькам, то колегія суддів зауважує, що з матеріалів судового провадження вбачається, що його мати та батько працюють та не є пенсійного віку, тобто вони не є непрацездатними особами, які б перебували на утриманні обвинуваченого.
Також вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать не лише про наявність зазначених ризиків, але й в сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджують, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 липня 2020 року, якою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3