Справа № 639/8870/19
Провадження №1-КП/639/206/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 03 жовтня 2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001748 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 .
У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 з посиланням на той факт, що наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора та просила продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_4 проти продовження дії запобіжного заходу заперечували, звернулись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, перевірши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 331 КПК України в судовому засідання суд має право до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних у тому числі тяжких злочинів, за санкцією яких передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судові засідання по справі неодноразово відкладались через неявку свідків сторони обвинувачення, які належним чином повідомлялися судом про день та час розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили.
Згідно матеріалів справи, вказана вище міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого обрана суддею 01.11.2019 року та продовжувалась судом неодноразово.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , міцні соціальні зв`язки.

Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України».
При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти . При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії».
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.
Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.
Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.
Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилався в судовому засіданні.
Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, вік обвинуваченого, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, малолітноьї дитини, тривалість розгляду даного провадження, яка викликана неявкою в судове засідання свідків сторони обвинувачення, суд вважає, що на даний час необхідно змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт, яке забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів відмовити.
Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який, а саме домашній арешт - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно, поклавши на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до органу, який здійснює виконання даної ухвали свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню.

Виконання ухвали доручити Новобаварському ВП ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1