Справа № 947/6306/20
Провадження № 1-кп/947/887/20
УХВАЛА
15.09.2020 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному проваджені №0000034 від 08.01.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Шамкир Азербайджан, громадянин Азербайджану, азербайджанець, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше на території України не судимий, притягується до кримінальної відповідальності Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.187 КК України, органами досудового розслідування Портофранковського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області направлено обвинувальний акт до суду за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки щодо нього є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на певний строк, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики не доведені. Обвинувачений і захисник просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений має дружину, неповнолітню дитину, а отже, міцні соціальні зв`язки, є єдиним годувальником родини, працював за наймом.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотань сторони захисту, оскільки саме превентивний характер запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечує мету найсуворішого запобіжного заходу.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані документи, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому суд виходить з наступного.

З обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушень, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на певний строк, зібрані певні докази, які суд ще не досліджував в повному обсязі.

Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:

може здійснити дії на переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не має офіційного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та реєстрації в Україні, в Україні перебуває нелегально, його родина проживає від нього окремо в іншій державі, він перебував у розшуку і був затриманий на підставі ухвали слідчого судді, порушував умови запобіжного заходу у виді домашнього арешту в інших справах;

може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, яких ще не допитано;

може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки притягується до кримінальної відповідальності за вчинення іншого умисного злочину.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, окрім застави, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Гриненко проти України».

Тому законних підстав для задоволення клопотання сторони захисту про пом`якшення виду запобіжного заходу на даний час не вбачається.

Обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , свідчать про суспільний інтерес конкретного кримінального правопорушення, який, з огляду на презумпцію невинуватості, переважає над особистою волею обвинуваченого.
Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на 60 днів, тобто до 14.11.2020. Строк дії ухвали закінчується о 16.30 год. 14.11.2020.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 168160 (Сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України строком на два місяця з дня звільнення з під варти:

1) прибути до суду на виклик;

2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця мешкання, роботи, навчання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за згодою заставодавця.

Відмовити стороні захисту про зміну запобіжного заходу на менш суворий вид.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали щодо обвинуваченого відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала окремому оскарженню, відповідно до ст.392 КПК України, не підлягає.

Суддя ОСОБА_1