Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1204/20
Номер провадження 1-кс/530/331/20

У Х В А Л А
іменем України

23.09.2020 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в м. Зіньків, Полтавської області, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В :
17 вересня 2020 року до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.
Зачитавши клопотання ОСОБА_3 , заслухавши заявника та йогопредставника адвоката ОСОБА_3 , які підтримали клопотання, суд вважає, що клопотання про скасування арешту зазначеного майна та його повернення не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області по справі № 530/862/19 накладено арешт на: 110 (сто десять) спортивних матів, з них 80 матів спортивних для борцівського килима паралонових, зеленого, сірого та жовтого кольорів та 30 матів спортивних для борцівського килима сірого кольору полегшених та два борцівських покриття, один синьо-жовтого кольору розміром 12*12 м. та один світло-голубого кольору розміром 12*12 м.. Виконання ухвали покладено на керівника відділу культури, туризму, молоді та спорту Зіньківської районної державної адміністрації ОСОБА_5 та здійснено збереження вказаних речових доказів 110 спортивних матів, з них 80 матів спортивних для борцівського килима паралонових, зеленого, сірого та жовтого кольорів та 30 матів спортивних для борцівського килима сірого кольору полегшених та два борцівських покриття, один синьо-жовтого кольору розміром 12*12 м. та один світло-голубого кольору розміром 12*12 м. без права їх відчудження, передачі третій особі. Визначено місцем зберігання: 110 (ста десяти) спортивних матів та 2 (двох) борцівських покриттів - примішення Зіньківської спеціалізованої дитячої-юнацької спортивної школи Олімпійського резерву з гандболу ім. В.П.Літвішка, розташованої м. Зіньків, Полтавська збласть, вул. Воздвиженська. 22, Зіньківського району, Полтавської області.
В даній ухваліЗіньківського районного суду Полтавської області по справі № 530/862/19 від 26.06.2019 року вказано, що ОСОБА_4 був присутній під час розгляду клопотання про арешт майна (а.с.3-4).

Відповідно до клопотання про скасування арешту майна повністю від 17.09.2020 року в додатку зазначено копія ухвали про арешт майна та доручення про надання БВПБ (а.с.1-2).

Згідно клопотання ОСОБА_4 від 21.09.2020 року зазначено, що він просить долучити матеріали про скасування арешту, де в додатку зазначено документи на 67 аркушах без назви даних документів (а.с.16).
В копіях документів наданих ОСОБА_4 відсутній будь-який документ на підтвердження того, що він є потерпілим по кримінальному провадженню №0000093 від 30.08.2018 року.
Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.
Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.
Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно та ч.2 ст. 170 КПК України передбачає мету накладення арешту.
Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З викладеного вбачається, що задля дотримання принципу верховенства права у кримінальному провадженні, необхідно враховувати не лише положення КПК України, а й практику ЄСПЛ.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було вилучено під час огляду місця події, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності.
Щодо забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи, так як за кримінальним провадженням за ст. 185 КК України вказане майно є речовим доказом.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».
Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна та у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не відпала потреба.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні не було встановлено, що 110 (сто десять) спортивних матів та 2 (два) борцівських покриття належать ОСОБА_4 або останній є володільцем такого майна на законних підставах та має право звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту зазначеного майна на законних підставах.
Таким чином, враховуючи те, що особою, яка звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна не доведено того, що він є власником або володільцем такого майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.
Слідчий суддя враховує, що кінцеве рішення в рамках кримінального провадження на даний час ще не прийняте, досудове розслідування кримінального провадження триває, мати та борцівські покриття, з клопотанням про зняття арешту з яких, заявник звертається з клопотанням, визнані речовими доказами, в рамках кримінального провадження проводяться слідчі дії, тому скасування арешту унеможливить подальше проведення досудового розслідування кримінального провадження.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000093 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
По клопотанню адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1