Ухвала

12 жовтня 2020 року
м. Київ

Справа № 521/8869/15-к
Провадження № 51-4903 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанції, на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

З касаційної скарги вбачається, що прокурор порушуючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, в обґрунтування її незаконності обмежився лише одним реченням, при цьому не зазначає, у чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно доводи його апеляційної скарги, в порушення ст. 419 КПК України, суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги повинні відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, прокурор просить скасувати вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 червня 2020 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Також, прокурор у мотивувальній та прохальній частинах касаційної скарги допускає ряд суперечностей щодо того, яке рішення має прийняти суд за результатами розгляду його касаційної скарги. Так, спочатку прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, потім, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, в подальшому зазначає, що вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, а в прохальній частині просить скасувати вирок та ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Окрім цього, з метою підтвердження дотримання строку на касаційне оскарження, передбаченого ст. 426 КПК України, прокурору необхідно надати належні докази, враховуючи, що останнім днем такого строку було 03 вересня 2020 року, а касаційна скарга надійшла до Верховного Суду лише 07 жовтня 2020 року в конверті невстановленої служби кур`єрської доставки, на якому вказано відправником приватну фізичну особу, а не Одеську місцеву прокуратуру № 2.

При цьому, прокурору необхідно врахувати, що за змістом ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про поштовий зв`язок», послуги поштового зв`язку в Україні здійснюються лише національним оператором поштового зв`язкуабо оператором поштовогозв`язку - суб`єктом підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку. При цьому такий суб`єкт підприємницької діяльності має бути включений до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку.

Оскільки, дану касаційну скаргу було здано не на пошту, а до сторонньої приватної кур`єрської служби, яку не можливо ідентифікувати за наявними на конверті даними, прокурору необхідно надати докази на підтвердження повноважень кур`єрської служби, як іншого оператора поштовогозв`язку - суб`єкта підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою прокурора.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанції, на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3