Провадження № 1-кс/712/5486/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н ОВ И В:
Слідчий слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивується тим, що у провадженні слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за 0003761 від 04.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.09.2020 до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, надійшла заява від гр. ОСОБА_8 по факту того, що 26.09.2020 близько 15 год. 00 хв. невстановлена особа жіночої статі ромської національності шляхом зловживання довірою заволоділа прикрасами доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перебування її за адресою АДРЕСА_1 , а саме трьома каблучками, браслетом та підвіскою.

За даним фактом відомості були внесені 27.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000633 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

До ЧВП ГУ НП в Черкаській області надійшла заява ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 04.11.2020 р. близько 11 год. 30 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 21 гр. ОСОБА_6 , повторно, умисно, під приводом зняття порчі заволоділа золотими прикрасами у заявниці.

За даним фактом відомості були внесені 04.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003761 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Встановлено, що до вище вказаних правопорушень причетна гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку 04.11.2020 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.11.2020 постановою прокурора Черкаської місцевої прокуратури у зв`язку із зібранням доказів у вище вказаних кримінальних провадженнях та наявністю підстав вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією і тією ж особою, об`єднані в одне провадження за № 0003761.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.11.2020, близько 11 години 30 хвилин, перебуваючи поряд з житловим будинком АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на вчинення шахрайських дій, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу ціль наживи зустріла раніше не знайому ОСОБА_10 , на якій були одягнуті золоті вироби. ОСОБА_6 , шляхом обману запропонувала ОСОБА_10 поворожити, так як висловила припущення наведення «порчі» на останню. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_6 під приводом зняття «порчі» запропонувала ОСОБА_10 зняти та передати їй золоті вироби, які в неї є, щоб вона могла вчинити ритуальні дії. ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, вважаючи дії ОСОБА_6 правомірними на прохання останньої передала дві золоті каблучки, золоту підвіскою у формі букви «Д», золотим ланцюжком та золотим хрестиком. Таким чином ОСОБА_6 обернула чуже майно у свою власність і розпорядилася ним на власний розсуд.

05.11.2020 гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харків, ромка, громадянка України, не заміжня, з середньою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України карається позбавленням волі на строк до трьох років.

Метою застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спробам з її боку переховуватися від правоохоронних органів та суду, знищити документи та інші докази, які мають істотне значення для встановлення правопорушення, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 вчинила злочин та перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності.

Стосовно переховування від правоохоронних органів та суду, то у зв`язку із вчиненням вказаного правопорушення та у зв`язку з тяжкістю покарання, якому може бути піддана підозрювана, це може спонукати останню до втечі. Окрім того, ОСОБА_6 не має джерел доходу, що також може спонукати останню до втечі чи вчинення правопорушень.

Беручи до уваги те, відповідно до ст.177 КПК України існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_6 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілих, свідків, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задоволити.

Підозрювана та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки у неї є постійне місце проживання, неофіційно працює на ринку у м. Черкаси, має чотирьох неповнолітніх дітей. Проживає в АДРЕСА_4 разом з співмешканцем та дітьми.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні.
Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваної кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.
Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З клопотання вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної є такими, що виправдовують його застосування, зокрема слідчий вказує, що ОСОБА_6 вчинила злочин та перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності; у зв`язку із вчиненням вказаного правопорушення та у зв`язку з тяжкістю покарання, якому може бути підданий підозрюваний, це може спонукати останню до втечі; ОСОБА_6 не має джерел доходу, що також може спонукати останню до втечі чи вчинення правопорушень, дає підстави дійти висновку про наявність ризику ухиляння від органів досудовою розслідування, прокуратури чи суду, знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілу, свідків, шляхом умовлянь, погроз, підкупу чи іншим чином, перебуваючи на волі може скоїти нові умисні злочини, а також враховуючи відсутність нерухомого майна у підозрюваної, окрім того, особа немає стійких соціальних зв`язків, тож враховуючи суспільно небезпечний характер діянь, та забезпечення належної поведінки виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому що застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з ізоляцією особи від суспільства є неспіврозмірною з характером вчинення даною особою кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Підозрювана постійного законного джерела доходів не має, будь-яких сталих соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово засуджувалася, останнє засудженя 01.12.2017 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до чотирьох років позбавлення волі та ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року звільнення від відбування покарання умовно-достроково на 02 місяці 04 дні, на шлях виправлення не стала, попередня поведінка дає підстави припускати, що підозрювана не має наміру зупинятися в своїх діяннях, тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на потерпілу, свідків, знищенню речових доказів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне застосувати щодо останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи норму статті 182 КПК України, суд приходить до висновку визначити розмір застави підозрюваній ОСОБА_6 , 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачає п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.
Застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 02 січня 2021 року, включно.
Строк тримання під вартою обчислювати з 04.11.2020 року.
Визначити розмір застави 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 43940 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на ОСОБА_6 :

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками в даному кримінальному провадженні.
Для утримання підозрювана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.
Виконання ухвали покласти на Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області.
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1