Справа № 357/8294/15-к
У Х В А Л А

04.09.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901, від 06.03.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,
та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Молдови, смт. Теленешти, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
В результаті повторного автоматизованого розподілу, у зв`язку із відставкою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_10 , кримінальне провадження передано для розгляду судді ОСОБА_1 .
В підготовчому судовому засіданні, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 31 КПК України, в результаті автоматизованого розподілу було визначено колегію суддів головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Прокурор просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачені ОСОБА_5 ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не заперечували щодо призначення даного обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілих, захисників, доставити обвинувачених.

Кримінальне провадження розглядати колегіально, у складі трьох суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Крім того, прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 терміном на 60 днів, оскільки ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжних заходів обвинуваченим не зменшились та продовжують існувати. А саме щодо ОСОБА_5 ризик переховування від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене та ризик вчинення нового злочину. Зокрема прокурор посилається на тяжкість вчинених злочинів, відсутність визначеного місця проживання у м. Білій Церкві, а також те, ОСОБА_5 раніше тричі судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.
Щодо ОСОБА_6 тяжкість вчиненого злочину та відсутність визначеного місця проживання у м. Білій Церкві ризик переховування від суду. Наголошує, що не змінилися і інші обставини, які бралися до уваги судом при обранні та продовженні строків тримання під вартою.
Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому просив продовжити відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора і змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на більш м`який.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність і змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Захисник ОСОБА_8 , вказував на те, що йому та його підзахисному не вручене письмове клопотання прокурора, за 3 години, як того вимагає КПК України. Також наголошував, що заявлене в підготовчому судовому засіданні клопотання є необґрунтованим, оскільки прокурором не доведено ризиків, а те, що його підзахисний не працює, то це на думку захисника є абсурдним, оскільки він не може працювати, перебуваючи довгий час під вартою. Просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. Вважає, що застосування запобіжного заходу щодо його підзахисного у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Вказував, що справа довгий час знаходиться на розгляді в суді, неодноразово відбувалася зміна головуючого і колегії суддів, судовий розгляд фактично не відбувається. Посилається на рішення Європейського суду з прав людини, які на його думку підтверджують недоцільність подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 .

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З матеріалів судового провадження вбачається, під час судового розгляду, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Так, строк тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчується 07.09.2020 року, тому, враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд має вирішити заявлені клопотання, які стосуються запобіжних заходів.

Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Зокрема, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за інкриміноване кримінальне правопорушення, конкретні обставини вчинення умисного корисливого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в якому вони обвинувачуються, а ОСОБА_5 також інкримінується вчинення ще одного умисного корисливого злочину, та особи обвинувачених і вважає, що застосовані запобіжні заходи відповідають характеру та тяжкості вчиненого, зокрема, не надають можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, та ризик вчинення ОСОБА_5 нового злочину.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання і продовження запобіжних заходів обвинуваченим не зменшились та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисників, які підтримані обвинуваченими, про зміну запобіжних заходів з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, не підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про те, що прокурор не довів існування ризиків щодо ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки, як убачається з наявних у суді матеріалів, питання щодо продовження строків тримання під вартою неодноразово розглядалось судом порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження убачається, що при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строків тримання під вартою, суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання під вартою ОСОБА_6 .

Також, доводи захисника ОСОБА_8 про тривалість перебування ОСОБА_6 під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що продовження строку тримання під вартою прийняте без письмового клопотання прокурора, яке не вручене обвинуваченому та захиснику, є голослівними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 315 KПК України під час підготовчого провадження суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Разом із тим, Рішенням Конституційного суду України №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в інформаційному листі ВССУ від 30.12.2016 року N 9-3167/0/4-16 «Щодо вжиття заходів загального характеру, зумовлених порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які встановлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України"» убачається, що обрання або продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час підготовчого провадження судам під час застосування положень ч. 3 ст. 315 KПK України необхідно враховувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями законних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів однозначно визнається неправильним (автоматичне) продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому за відсутності відповідних клопотань сторін, суд під час підготовчого засідання, ставить перед сторонами провадження питання щодо запобіжного заходу (для якого КПК України передбачає обмежений строк дії), оскільки суд на цій стадії процесу відповідає за дотримання розумних строків розгляду.
Також, у п. 30 рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", цей міжнародний судовий орган встановив, що новий Кримінальний процесуальний кодекс України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду.

Таким чином, да думку суду, в даному кримінальному провадженні дотримана процедура, в тому числі в вирішень питань передбачених ч. 3 ст. 315 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисників, які підтримані обвинуваченими, про зміну запобіжних заходів з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, не підлягають задоволенню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 слід відмовити.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 10 год. 30 хв. 24 вересня 2020 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисників, доставити обвинувачених.

Кримінальне провадження розглядати колегіально, у складі трьох суддів.

Клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 30 днів, тобто до 3 жовтня 2020 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 30 днів, тобто до 3 жовтня 2020 року включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена обвинуваченими, захисниками до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2