Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, засудженого 29.10.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що довів своє виправлення, планує влаштуватися на роботу і створити сім`ю. Вказує, що всі стягнення погашені.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи за даним клопотанням вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, засуджений 29 жовтня 2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі, кінець строку відбування покарання 10 листопада 2021 року, відбув 3/4 частини призначеного покарання.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 протягом строку відбуття покарання не має заохочень та мав 19 стягнень у виді попереджень, доган, суворих доган, поміщення до карцеру, які погашені, окрім однієї від 10.05.2019 року, яка не погашена на момент звернення засудженого до суду із клопотанням, як і на час перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційній інстанції.
Надано відповідну оцінку судом першої інстанції і характеристикам державних установ на засудженого ОСОБА_6 від 28.12.2013 року, 27.01.2015 року, 02.09.2015 року, 05.04.2017 року, 24.07.2018 року, 15.05.2019 року, відповідно до яких останній характеризується неоднозначно. Зокрема, відповідно до характеристики ДУ «Катеринівська ВК (№ 46)» від 15.05.2019 року засуджений ОСОБА_6 характеризується як такий, що правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується, заходи виховного та профілактичного характеру не відвідує; згідно рішень від 27.01.2015 року та 27.07.2018 року адміністративної комісії державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» визнаний таким, що не став на шлях виправлення.
Не залишилось без оцінки суду також і відомості про те, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних злочинів. Крім того, до нього раніше вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, проте він не оцінив виявленої йому довіри з боку держави, не зробив для себе належних висновків та продовжував скоювати злочини.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.
Доводи апеляційної скарги засудженого, на які покликався останній і в судовому засіданні при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, про наявність підстав, на його думку, для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що всі застосовані до нього стягнення погашені у встановленому законом порядку, та те, що він став на шлях виправлення не заслуговують на увагу, оскільки таким даним суд першої інстанції дав повну і всебічну оцінку при розгляді клопотання з наведенням відповідних мотивів в оскаржуваній ухвалі, з чим погоджується і апеляційна інстанція.
Дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.
З огляду на викладене та враховуючи те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, умовно-достроково звільнявся, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає, що обставини, на які покликається засуджений в обґрунтування наявності, на його думку, підстав для задоволення клопотання, не є у даному випадку безумовною підставою для застосування стосовно останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 ? без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3