У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області старшого лейтенанта поліціїї ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001237, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

В ході досудового розслідування встановлено, що 05.12.2020 року о 18.15 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: Ужгородський район, с. Нижнє Солотвино, вулиця Головна, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаець. АДРЕСА_1 , надав працівникам СРПП Ужгородського РВП неправомірну вигоду в сумі 100 гривень за непритягнення його доадміністративної відповідальності.

05 грудня 2020 року слідчим слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було проведено огляд місця події за адресою: Закарпатська область, село Нижнє Солотвино, , вулиця Головна (перехрестя між селом Руські Комарівці та селом Нижнє Солотвино, в ході чого було виявлено купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ №0578964, яку зі слів поліцейського СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 йому, як неправомірну вигоду передав громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, за 07 грудня 2020 року за постановою заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ №0578964 було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що вилучене майно є предметами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 369 КК України, а відтак в органу досудового слідства постала потреба у збереженні вказаних речових доказів, які надалі можуть бути використані у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Так, беручи до уваги те, що вилучені предмети, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, 07 грудня 2020 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання їх речовим доказом.

Сторона обвинувачення вважає, що вилучене майно, тобто предмет, який є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, є тим процесуальним джерелом доказів, яке забезпечує реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні, а тому ставить питання про накладення арешту на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про дату та час розгляду клопотання (згідно поданого слідчим рапорту від 09.12. 2020 року).
Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001237, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

В рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини злочину заповідомленням зі служби 102 від 05.12.2020 року о 18.15 год про те, що за адресою: Ужгородський район, с. НижнєСолотвино, вулиця Головна, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець. АДРЕСА_1 , надав працівникам СРПП Ужгородського РВП неправомірну вигоду в сумі 100 гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності.

З матеріалів клопотання слідує, що 07 грудня 2020 року за постановою заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ №0578964 було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно з тих підстав, що таке має значення речових доказів та з метою його збереження для проведення всіх слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
Вивчивши всі матеріали клопотання слідчий суддя приходить до переконання, що стороною кримінального провадження слідчим надано обґрунтування доцільності накладення арешту на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема для збереження речових доказів, а також для можливості органом досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаним речовим доказом, слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майнаі таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання заступника начальника слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області старшого лейтенанта поліціїї ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001237, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування цим майном, а саме на купюру номіналом 100 (сто) гривень, серії УТ №0578964, які надав громадянин ОСОБА_4 поліцейському СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшому сержанту поліції ОСОБА_6 , як неправомірну вигоду, з метою збереження її в якості речового доказу.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії) до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1