справа №176/831/19
провадження №1-кп/176/75/20
УХВАЛА
Іменем України

13 серпня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води обвинувальний акт по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка, Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2018 року за №0000670,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Жовті Води Дніпропетровської області, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ст.166 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2018 року за №0000670,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , захисників обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 , потепрілого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному проваджені, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2018 року за №0000670, - по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ст.166 КК України. Даний обвинувальний акт складений слідчим СВ Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні ОСОБА_11 і затверджений прокурором ОСОБА_12 .

Потепілий ОСОБА_10 надіслав суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту до Жовтоводської місцевої прокуратури, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 працює у виправній колонії №26 та має статус державного службовця, а отже досудове розслідування відносно нього мало бути виділено в окреме провадження та направлено за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтава. Крім того, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 здійснили різні злочини за різними статтями Кримінального кодексу України. В своєму клопотанні також просив зобов`язати прокурора ОСОБА_12 виділити з матеріалів досудового розслідування матеріали, що стосуються ОСОБА_3 та направити їх за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава для проведення нового досудового розслідування.

Прокурор під час підготовчого судового засідання щодо задоволення клопотання потерпілого не заперечувала.

Інші учасники кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники адвокат ОСОБА_8 і адвокат ОСОБА_7 обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання потерпілого.

Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілого, позицію обвинувачених та їх захисників, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, доданий до акту реєстр матеріалів досудового розслідування приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Підслідність кримінальних проваджень визначена ст.216 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень: зокрема, працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронними органами є органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

В судовому підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що він працює в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26» (ЖВК-26) на посаді молодшого інспектора відділу з охорони з червня 2018 року, тобто станом на час внесення відомостей до ЄРДР та на час досудового розслідування він працював в правоохоронному органі, а саме в установі виконання покарань Державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26».

Як вбачається з обвинувального акту, 19.08.2018 року слідчим СВ Жовтоводського ВП ГУНП ОСОБА_13 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000670 про вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 216 КПК України, який набрав чинності 19.11.2012, слідчі органів державного бюро розслідувань (далі ДБР) здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених зокрема працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Згідно з п.1 Розділу X «Прикінцеві положення» КПК України положення ч. 4 ст. 216 цього Кодексу вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом, тобто з 20.11.2017.

Враховуючи викладене, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.216 КПК України станом на час внесення відомостей до ЄРДР та на час здійснення досудового розслідування віднесено до підслідності слідчих органів ДБР.

Загальновідомим є факт, що ДБР розпочало здійснювати функцію досудового розслідування з 27.11.2018.

Пунктом 9 перехідних положень Конституції України передбачено, що прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції.

При цьому в п.1 розд. ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції яка діяла на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні) визначено, що до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу. Після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.

У п. 4 розд. XIII «Перехідні положення» закону «Про прокуратуру» також зазначено, що до початку діяльності ДБР, але не пізніше 5 років після набрання чинності КПК слідчі органів прокуратури здійснюють досудове розслідування у визначеному цим кодексом порядку.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» кримінальні провадження, які до початку діяльності Державного бюро розслідувань розпочаті слідчими органів прокуратури і перебувають на стадії досудового розслідування, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.

Зазначені вище норми врегульовують підслідність кримінальних проваджень, розпочатих до початку діяльності Державного бюро розслідувань, які згідно ч. 4 ст. 216 КПК України віднесені до підслідності зазначеного органу. Як вбачається з наведеного ці кримінальні провадження не віднесені до підслідності слідчих органів Національної поліції України, всі зазначені норми наділяють повноваженнями здійснювати досудове розслідування кримінальних проваджень, підслідних органам ДБР, лише слідчих органів прокуратури.

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень наводив низку мінімальних критеріїв цього: незалежність, безсторонність, громадський контроль, зразкова ретельність та оперативність (п.44 рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», п.80 рішення у справі «Гордієнко проти України»).

Воно не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки - обґрунтовані (п.131 рішення у справі «Начова та інші проти Болгарії», п.67 рішення у справі «Шевченко проти України»).

Неефективність досудового розслідування в основному пов`язується з недотриманням строків, порушенням порядку проведення слідчих (розшукових) дій чи застосуванням заходів забезпечення, прийняттям незаконних і необґрунтованих процесуальних рішень, бездіяльністю слідчих органів, необґрунтованим закриттям кримінальних проваджень, фальсифікацією доказів, використанням доказів, які не відповідають вимогам належності, допустимості, достовірності тощо.

Та обставина, що ДБР фактично не розпочало здійснювати функцію досудового розслідування не є свідченням неефективного досудового розслідування, а також правовою підставою для проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, підслідних слідчим органів ДБР, слідчими органів Національної поліції.

Також в пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» зазначено, матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування передаються до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження.

Вказана норма має імперативний характер, зобов`язує слідчих інших органів досудового розслідування протягом 3-х місяців починаючи з 27.11.2018, тобто до 27.02.2019, передати матеріали кримінального провадження до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження та свідчить про те, що слідчі інших органів досудового розслідування після спливу трьохмісячного строку після початку діяльності ДБР втрачають повноваження та компетенцію щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, віднесених до підслідності органів ДБР.

Ні КПК України, ні Закони України «Про Державне бюро розслідувань» чи «Про прокуратуру» не містять положень про те, що слідчі органів Національної поліції після початку діяльності органів ДБР здійснюють чи продовжують розслідування злочинів, віднесених до підслідності органів ДБР, у яких розпочато провадження після набрання чинності Законом України «Про Державне бюро розслідувань» та кримінальні провадження щодо яких станом на початок діяльності органів ДБР знаходяться в провадженні слідчих підрозділів органів Національної поліції.

Як вбачається з обвинувального акту він був складений та підписаний слідчим СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 28.03.2019, а саме після спливу трьохмісячного строку після початку діяльності ДБР, тобто слідчий не мав компетенції на складання та підпис обвинувального акту.

В той же час ДБР розпочало здійснювати функцію досудового розслідування з 27.11.2018 року та зазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст. 216 КПК України підслідне слідчим органів ДБР.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Одними з засад кримінального провадження є законність та публічність, викладених зокрема у зазначених вище ст.ст. 9 та 25 КПК України, відповідно до яких слідчий повинен діяти відповідно вимог чинного законодавства та в межах компетенції.

Зважаючи на встановлені обставини та зазначені норми законодавства пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» слід тлумачити розширювально, а саме під матеріалами кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування слід розуміти не тільки матеріли кримінальних проваджень, які перебувають в іншому органі досудового розслідування саме в день набрання чинності Законом, а і кримінальні провадження, які перебувають у іншому органі досудового розслідування після набрання чинності Законом.

Таке тлумачення відповідатиме загальним засадам кримінального провадження, суті інституту підслідності та меті Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Тому суд вважає, що складання та підписання 28.03.2019 року обвинувального акту відносно ОСОБА_3 як інспектора відділу охорони ЖВК-26 слідчим СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області є неправомірним, оскільки у слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області були відсутні повноваження та компетенція на вчинення таких дій.

З врахуванням викладеного обвинувальний акт разом з додатками підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, так як обвинувальний акт складений та підписаний слідчим, який не має відповідних повноважень та компетенції здійснювати досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 згідно діючого законодавства.

Вирішення питання щодо повернення обвинувального акту з цих підстав є доцільним з огляду на принцип розгляду справи протягом розумного строку, так як розгляд кримінального провадження за обвинувальним актом, складеним та підписаним слідчим, який не має відповідних повноважень, призведе до невиправданого затягування розгляду справи.

Крім того, досудове розслідування та судовий розгляд за обвинувальним актом, складеним з порушенням правил підслідності, не відповідає завданню кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, для забезпечення принципу верховенства права та законності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання потерпілого та повернення обвинувального акту прокурору для направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_14 до органу досудового розслідування, який уповноважений на відповідне розслідування.

Суд, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Таким чином, зі змісту норм кримінального процесуального закону вбачається, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду провести судовий розгляд, дотримуючись завдання кримінального провадження.

Щодо клопотання потерпілого про зобов`язання прокурора виділити з матеріалів кримінального провадження №0000670 матеріали, що стосуються ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України в окреме кримінальне провадження та внести відомості до ЄРДР, суд вважає, що його слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

В силу ч.3 ст.314 КПК України за наслідками підготовчого судового засідання суд має право прийняти вичерпний перелік рішень, в той час як прийняття судом будь-якого рішення щодо зобов`язання прокурора в судовому підготовчому засіданні даною нормою закону не передбачено, а дане питання не є предметом підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 55, 56, 216, 223, 314 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ст.166 КК України повернути прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогами КПК України.

Клопотання потерпілого ОСОБА_10 про зобов`язання прокурора виділити з матеріалів кримінального провадження №0000670 матеріали, що стосуються ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України в окреме кримінальне провадження та внести відомості до ЄРДР - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1