Провадження № 1-кс/638/1633/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0003194 стосовно ОСОБА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив:
В моє провадження 08 жовтня 2020 року о 12 годині 30 хвилин надійшов вказаний матеріал відповідно до доповідної записки помічника судді ОСОБА_3 щодо знаходження судді ОСОБА_4 у нарадчий кімнаті із 13.00 години 07 жовтня 2020 року. відповідно до розпорядження від 08 жовтня 2020 року № 02-06/907 проведено повторний автоматизований розподіл суддів від 08.10.2020 року
При підготовці справи до розгляду з`ясувалось, що повторний розподіл проведений безпідставно, так як вказані матеріли до суду надійшли 07 жовтня 2020 року та могли бути розглянуті суддею ОСОБА_4 , як невідкладний матеріал, до видалення до нарадчої кімнати, по- друге 08 жовтня 2020 року у Дзержинського районного суді міста Харкова проведені збори суддів, в ході яких розглянуто питання обрання заступника голови суду. При цьому суддя ОСОБА_4 була секретарем зборів суддів та активно приймала участь у зборах суддів, складала протокол зборів та підписувала його як секретар. З цього можна зробити висновок, що суддя ОСОБА_4 , щоб не порушувати вимоги ст. 367 КПК України, перервала перебування у нарадчій кімнату та видалилася з неї. При таких обставинах вважаю, що суддя ОСОБА_4 не позбавлена можливості продовжити розгляд клопотання по суті, та підстав повторного розподілу клопотання не існує. В противному випадку наявні підстави оскарження результатів зборів суддів Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 жовтня 2020 року та визнання їх недійсними.
Як регламентує стаття 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
В силу частин 1, 3 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Дослідивши матеріали заяви, та враховуючи наявність обставин, передбачених ст. 75 КПК України, суд вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.
Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.
Окремо необхідно зазначити про неналежність оформлення переданого матеріалу, він навіть не прошитий, в порушення вимог чинного законодавстава, хоча перебував у провадженні судді ОСОБА_4 з 09 червня 2020 року, що також унеможливлює належний розгляд вказаного клопотання. Вказаний матеріал у такому вигляді буде переданий для подальшого розгляду раніше визначеному складу суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 75, 80-82, 370-372КПК України, суддя, -

постановив:
Відвести суддю ОСОБА_1 від участі при розгляді кримінального провадження № 0003194 стосовно ОСОБА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Передати вказане кримінальне провадження для продовження розгляду визначеному складу суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1