Справа №592/97/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/620/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/97/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 20.03.2020 щодо відмови в зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання та умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому в строк відбування покарання час його перебування в слідчому ізоляторі з 17.11.2015 до 30.01.2016 та з 05.05.2016 до 25.05.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та застосувати відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014 році».

03.01.2020 до Ковпаківського районного суду м. Сум надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 09.12.2014 до 25.05.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, яке обґрунтоване останнім тим, що він відбув більшу половину строку призначеного покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 20.03.2020 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що перебування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили не є попереднім ув`язненням, яке відповідно ч. 5 ст. 72 КК підлягає зарахуванню із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Щодо умовно-дострокового звільнення суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений порушував вимоги режиму тримання та розкладу порядку денного, мав 13 стягнень та лише одне заохочення, характеризується негативно, не працевлаштований та не довів свого виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк, зокрема п. «ґ»: перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2015 ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 і ч. 3 ст. 185 КК, та із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 років 9 місяців. При цьому строк відбування покарання ухвалено рахувати з 09.12.2014, а оскільки вказаний вирок суду набрав законної сили 17.11.2015, то саме цей період часу є попереднім ув`язненням та саме він підлягав зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ від 26.11.2015), який вже зарахований засудженому ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 03.03.2016.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що в строк відбування покарання повинен бути зарахований також і строк його подальшого перебування в слідчому ізоляторі до 25.05.2016, то вони не можуть бути прийнятими до уваги через їх необґрунтованість, оскільки вказаний період часу не охоплюється положеннями ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ від 26.11.2015) і не включається у строк попереднього ув`язнення, що у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а згідно вимог ч. 2 цієї статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому «сумлінна поведінка» означає: зразкове дотримання вимог режиму; правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених, а також передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Під «сумлінним ставленням до праці» необхідно розуміти: добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на засуджену особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та сталий спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення та ухвалюючи рішення про відмову у його задоволенні, суд першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що цей засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки аналіз поведінки останнього позбавляє можливості дійти безумовного і беззаперечного висновку, що мета покарання досягнута та виправлення настало раніше строку визначеного вироком суду.

Зокрема, згідно характеристики від 17.02.2020 ОСОБА_8 30.01.2016 прибув до ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116) з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». За час відбування покарання в колонії характеризується виключно з негативної сторони, вимоги режиму тримання та розкладу денного порушував, за що мав 13 стягнень. На виробництві установи був працевлаштований незначний проміжок часу, до праці ставився посередньо, потребував періодичного спонукання до виконання трудових обов`язків, мав одне заохочення. Протягом тривалого часу змінив своє ставлення до праці в гірший бік, на даний час не працевлаштований, участь у суспільно корисній праці на відділенні та в роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає у зв`язку з власним небажанням. За характером гордий, скритний, хитрий, корисний, часто змінює свої рішення та пасує перед труднощами. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться байдуже, не приймає особисту участь у організації виховних заходів, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується. Підтримує стосунки з засудженими негативної соціальної спрямованості.

В матеріалах особової справи засудженого наявна аналогічна характеристика від 02.07.2020.

Що стосується вимоги апеляційної скарги засудженого про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», то згідно ст. 12 цього Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом, а так як ОСОБА_8 засуджений вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2015 та вирок набрав законної сили 17.11.2015, то відносно ОСОБА_8 не застосовуються положення ЗУ «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного, колегія суддів не убачає будь-яких законних підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, внаслідок чого оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і умотивованим та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 20.03.2020 щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4