ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/981/20 Справа № 212/4337/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000916 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоборисівка, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, інвалідності не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_7

в режимі відеоконференції
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на строк 60 днів до 21 серпня 2020 року, з визначенням розміру застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 42 040 гривень.
Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюєтсья у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України. Усвідомлюючи, що в провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження передбачене ч. 1 ст. 309 КК України та Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, знов скоїв нові умисні корисливі злочини, не працює, джерело доходів відсутнє, що дає підстави, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в якому підозрюється, тобто наявність ризику, що передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_6 не одружений, дітей неповнолітніх (малолітніх) на утриманні не має, що говорить про його слабкі соціальні зв`язки, постійного місця мешкання в м.Кривий Ріг не має, зареєстрований в Миколаївській області, а тому є підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто є ризик, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до середньої тяжкості злочину, міцність соціальних зв`язків невизначена, відсутнє постійне місце роботи, все це свідчить про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження правопорушення, у якому підозрюється, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України
В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що під час розгляду клопотання слідчого, було порушено право підозрюваного на захист, оскільки не було залучено захисника. Вказує, що 22 червня 2020 року ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру, а розгляд клопотання слідчого відбувся 23 червня 2020 року, а тому сторона захисту була позбавлена можливості довести суду обставини щодо майнового стану підозрюваного та його характеристик за місцем проживання. Також вказує, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійно турбується про своїх близьких, за місцем проживання характеризується позитивно.
Зазначає, що слідчим не було надано конкретних доказів, що затриманий має на меті перешкоджати слідству будь-яким чином і ухилятися від слідства та суду.
Заслухавши, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а також думку потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, за умови доброї поведінки підозрюваного, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 01 травня 2020 року до ЄРДР за № 0000916 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та 16 червня 2020 року за цим же номером до ЄРДР внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України
22 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, та за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 01 травня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12 травня 2020 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 16 червня 2020 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 16 червня 2020 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 16 червня 2020 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 22 червня 2020 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 та які відносяться до злочинів середньої тяжкості. Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 постійного місця мешкання в м. Кривий Ріг не має, зареєстрований в Миколаївській області, міцність соціальних зв`язків підозрюваного не визначена, не одружений, дітей неповнолітніх (малолітніх) на утриманні не має, відсутнє постійне місце роботи. Згідно долучених до клопотання слідчого матеріалів, в провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України та в провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, що слугує підтвердженням високої ймовірності його переховування від органів досудового слідства та суду, а також ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійно турбується про своїх близьких, за місцем проживання характеризується позитивно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та апеляційним судом не встановлені, а тому не можуть слугувати підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Факт наявності довідки про безпосередню участь ОСОБА_6 в антитерористичній операції, хоча і характеризує останнього з позитивного боку, проте не є само по собі достатньо переконливим фактом, який б переважав визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Колегія суддів також зважає, що при обранні виняткового запобіжного заходу, слідчим суддею була визначена застава у достатньому розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 42 040 гривень для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану, інших даних про особу підозрюваного та ризиків, що відповідає і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 182 КПК України. Даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано і апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги захисника, стосовно того, що під час розгляду клопотання слідчого було порушено право підозрюваного на захист, не є обґрунтованими, оскільки згідно наявного в матеріалах справи протоколу про роз`яснення права на захист від 22 червня 2020 року, підозрюваний ОСОБА_6 був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 20 КПК України та заявив у цьому ж протоколі, що права на захист йому зрозумілі та він бажає здійснювати свій захист самостійно.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4