Номер провадження: 11-сс/813/1224/20
Номер справи місцевого суду: 501/2009/20 1-кс/501/429/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.07.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка м. Чорноморська (Іллічівська) Одеської області, громадянина України, який має базову середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-12 липня 2019 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України в рамках кримінального провадження, за № 0000446внесеного до ЄРДР 07.06.2020 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання наявним ризикам.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком до 28.08.2020 року.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні не було доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання доведеним ризикам.

Слідчим суддею зазначено, що прокурором не доведено наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а сама тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину сама по собі не може свідчити про наявність цього ризику. Крім того, слідчим суддею встановлено, що ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та були відкрито викрадені у потерпілого прокурором необґрунтований.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в якій вважає ухвалу незаконною та зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не надано належної оцінки доказам, перелік яких зазначено у клопотанні слідчого.

Крім того, на думку прокурора, слідчим суддею не надано уваги, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, скоєного із застосуванням насильства, є особою, яка раніше судима, вчинив злочин в період іспитового строку.

Також прокурор зазначає, що судом не враховано, що майно потерпілого не відшукано, що вказує на існування ризику передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України; свідок сторони захисту ОСОБА_11 проживає разом із підозрюваним, що вказує на існування ризику п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі цього, прокурор місцевої прокуратури просить хвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 просив задовольнити апеляційну скаргу.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Приймаючи до уваги те, що стороною обвинувачення не оспорюється обґрунтованість підозри, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вона знайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею, а тому ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що в даному провадженні існують певні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків в зазначеному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років; йому відомі особи свідків, є особою, яка раніше судима.
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних є частково обґрунтованим, але слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного покладено обов`язок щодо обмеження у спілкування саме з потерпілим та в тому числі свідками. Окрім того, прокурором до суду апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень того, що ОСОБА_7 порушив покладений на нього обов`язок, а також ним порушувався застосований запобіжний захід з моменту його застосування до розгляду апеляційної скарги прокурора.
Апеляційний суд вважає, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність в зазначеному провадженні ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів вважає не доведеними жодними доказами.
Окрім того, під час апеляційного розгляду скарги прокурором не надано будь-яких доказів, що зазначені ризики з огляду на застосований запобіжний захід мали місце після його застосування, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту діє відносно підозрюваного ОСОБА_7 протягом майже двох тижнів, та його порушень задокументовано не було.
Також, підозрюваний ОСОБА_7 з`явився до апеляційного суду для участі в апеляційному розгляді, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що застосований відносно нього слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування.
Окрім того, апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що підозрюваний має місце реєстрації та проживання, де мешкає разом з матір`ю.
Аналізуючи всі викладені вище обставини в своїй сукупності, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків можливого впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого та законного висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою
Відтак, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на момент розгляду клопотання рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга прокурора не знайшла свого підтвердження, оскільки не ґрунтується на беззаперечних доказах.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст..ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01.07.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України в рамках кримінального провадження, за № 0000446внесеного до ЄРДР 07.06.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4