Провадження № 1-кп/592/99/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зиряновськ Східно-Казахстанської області Казахстан, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина у віці 11 років, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_7 , -

встановив:

13.11.2016 приблизно о 17 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-2104, р. н. НОМЕР_2 , рухався по вул. Родини Линтварьових м. Суми, з боку вул. Привокзальної. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі медичного центру «Флоріс», в умовах наявності пішохідного переходу та невстановленого під час досудового розслідування автомобіля ГАЗель, що рухався в крайній правій смузі і змінив напрямок руху праворуч, склалася дорожня ситуація, при якій ОСОБА_2 не міг контролювати правий край проїзної частини по напрямку руху та не мав можливості спостерігати й частину пішохідного переходу попереду, а також можливу зміну дорожньої обстановки в цій зоні. Таким чином ОСОБА_2 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу знехтував мірами безпеки дорожнього руху, завчасно не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , 1939 р. народження, яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля та вийшла на його смугу руху із-за невстановленого автомобіля ГАЗель, що рухався попереду в крайній правій смузі в попутному з автомобілем ВАЗ-2104 напрямку.

У наслідок дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1033/673 від 18.01.2017, отримала тілесні ушкодження сполучена тупа травма тіла у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, забою легень, перелому грудного відділу хребта, численних переломів кісток тазу, клінічний перебіг яких ускладнився розвитком травматичного шоку важкого ступеню, від яких померла в реанімаційному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні о 20 год. 10 хв. 13.11.2016.

При керуванні автомобілем ВАЗ-2104, р. н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01 № 1306, введених в дію з 01.01.2002), передбачених наступних пунктом:

п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення п. 18.4 ПДР України допущеного водієм ОСОБА_2 знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Дії водія ОСОБА_2 по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що наступили, є необережна (кримінальна протиправна самовпевненість).

ОСОБА_2 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений свою вину в скоєному за вказаних вище обставинах визнав частково та показав суду, що 13.11.2016 приблизно о 17 год. він керував автомобілем ВАЗ-2104, р. н. НОМЕР_2 , та рухався по вул. род. Линтварьових м. Суми, з боку вул. Привокзальної. Перед ним рухався автомобіль ГАЗель, який перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим в районі медичного центру «Флоріс», прийняв вправо та поїхав далі. Коли задні колеса автомобіля ГАЗель вже знаходилися на пішохідному переході, а його автомобіль знаходився десь за три метри до переходу, то він зі свого боку натиснув на педаль газу. В цей час із-за автомобіля ГАЗель вийшла жінка, котра була метрів за сім до його автомобіля. Він почав гальмувати, однак збив жінку, котра була метрів за три після пішохідного переходу. Після зіткнення він проїхав метрів три та зупинився.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим його вина в скоєному за вказаних вище обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що коли його матір збила машина, то він в той час був закордоном. В подальшому ОСОБА_2 йому підтвердив, що збив матір на пішохідному переході.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він працює лікарем «швидкої допомоги» й в середині листопада 2016 року приблизно о 17 год. вони під`їхали на місце дорожньо-транспортної пригоди, де без свідомості лежала жінка, котрій була надана перша медична допомога. Водій сказав, що інша машина ГАЗель загороджувала видимість побачити жінку, яку він збив на пішохідному переході.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що в листопаді 2016 року, в районі пішохідного переходу по вул. род. Линтварьових в м. Суми, він помітив автомобіль під кутом до проїжджої частини дороги, а потім і жінку в метрах трьох-чотирьох від автомобіля, що був розташований правим боком до жінки та знаходився метрів за десять за пішохідним переходом. На спуску за тілом жінки він бачив багато крові. Потім приїхала «швидка допомога», він у дзеркало бачив проблискові маячки та чув сирену.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що він працює диспетчером на «швидкій допомозі» та десь років три тому, в післяобідній час, він приймав виклик про те, що збили людину на вул. Чехова м. Суми. Телефонував чоловік, який збив людину.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події та додатків до нього вбачається, що 13.11.2016 було оглянуто місце ДТП, що сталася по вул. род. Линтварьових м. Суми, навпроти будинку № 2 по вул. Чехова, за участю учасника події ОСОБА_2 .

З протоколу огляду місця події вбачається, що 13.11.2016 в період часу з 21 год. 15 хв. до 21 год. 30 хв. було оглянуто труп ОСОБА_8 , 1939 р. народження.

З протоколу проведення слідчого експерименту та додатку до нього вбачається, що 30.03.2017, під час досудового розслідування, ОСОБА_2 розповів, а потім показав, як стався наїзд на пішохода.

З висновку судово-медичної експертизи № 1033/673 від 18.01.2017 вбачається, що смерть гр. ОСОБА_8 наступила внаслідок сполученої тупої травми тіла у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, забою легень, перелому грудного відділу хребта, численних переломів кісток тазу, клінічний перебіг яких ускладнився розвитком травматичного шоку важкого ступеню.

З висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/119/9-2/143е від 29.11.2016 та додатку до нього вбачається, що на момент експертного огляду автомобіля ВАЗ-2104, д. н. НОМЕР_2 , було встановлено, що робоча гальмівна система знаходиться в технічно несправному стані, однак при цьому, ознак втрати даною системою працездатності виявлено не було.

З висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/9-1/15е від 03.02.2017 вбачається, що місце наїзду на пішохода в поздовжній площині дороги розташовано на відстані не ближче 11,0 м до лінії орієнтира (дорожній знак 5.5). У поперечній площині дороги місце наїзду на пішохода розташоване на відстані близько 3,68-4,08 м від правого краю проїзної частини. Визначити більш точно місце наїзду на пішохода експертним шляхом неможливо, оскільки недостатньо ідентифікаційних ознак в слідовій картині, зафіксованій під час огляду місця події.

З висновку судової медико-автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/126е/61 від 28.07.2017 та додатку до нього вбачається, що враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, локалізацію та характер механічних пошкоджень транспортного засобу, в момент первинного контактування з транспортним засобом, потерпіла знаходилася лівою задньою поверхнею тіла по відношенню до передньої частини автомобіля. Первинний контакт відбувся між зовнішньою поверхнею лівої гомілки потерпілої з переднім бампером, потім зовнішньою поверхнею лівого стегна та лівою боковою частиною тазу (синці, переломи таза зліва) із зовнішньою поверхнею облицюванням радіатора та переднім краєм капоту. В подальшому відбулося закидання тіла на капот та контактування задньо-лівої поверхні тулуба з ним, а тім`яно-потиличної ділянки голови з нижньою кромкою вітрового вікна, де розташовується пошкоджений склоочищувач і відсутній повітрозабірник. Надалі тіло змістилося та відбулося його падіння на покриття дороги. За тілесними ушкодженнями та даними медико-криміналістичних експертиз одягу та взуття потерпілої, встановити рухалася чи стояла ОСОБА_8 в момент первинного контактування з автомобілем не представляється можливим. Дослідження слідів та пошкоджень на транспортному засобі, одязі та взутті потерпілої, а також отриманих нею тілесних ушкоджень не дозволяють визначити де саме розташоване місце наїзду на пішохода. Приймаючи до уваги, що водій автомобіля ВАЗ-2104, д. н. НОМЕР_2 , рухався на технічно несправному транспортному засобі, то в його діях вбачається невідповідність вимогам пунктів 31.1, 31.4.1 «а» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

З висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 26002/17030 від 16.07.2018 вбачається, що встановити розташування місця наїзду автомобіля ВАЗ-2104, р. н. НОМЕР_2 , на пішохода з числовими «прив`язками» до меж проїзної частини дороги експертним шляхом не уявляється можливим. Крім того, в дослідницькій частині висновку зазначено, що, порівнюючи час руху автомобіля ГАЗель на відстані до рівня руху пішохода з часом руху необхідно прийти до висновку про те, що показання водія автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_2 відносно механізму ДТП на стадії зближення пішохода та автомобіля ГАЗель є технічно неспроможними. Останнє обумовлено тим, що за вказаних водієм автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_2 умов пішохід не встигає вийти за межі лівої сторони автомобіля ГАЗель.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/72е від 21.04.2017 та додатку до нього вбачається, що слідам гальмування автомобіля ВАЗ-2104, р. н. НОМЕР_2 , зафіксованим під час огляду місця події, відповідає швидкість 52,9 км/год. Приймаючи до уваги, що водій автомобіля ВАЗ-2104, д. н. НОМЕР_2 , рухався на технічно несправному транспортному засобі, то в його діях вбачається невідповідність вимогам пунктів 31.1, 31.4.1 «а» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, в дослідницькій частині висновку зазначено, що, виходячи з встановленого положення пішохода на момент перетинання автомобілем ГАЗ траєкторії його руху слід зробити висновок, що при вказаних водієм автомобіля ВАЗ параметрів механізму зближення, наїзд на пішохода відбувся б не автомобілем ВАЗ, а автомобілем ГАЗ. Оскільки контактування між автомобілем ГАЗ та пішоходом не відбулося, то покази водія автомобіля ВАЗ стосовно параметрів механізму зближення транспортних засобів та пішохода перед наїздом слід вважати технічно неспроможними.

З протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 20.06.2018 вбачається, що в кінці розмови ОСОБА_2 все-таки говорить, що жінка була на пішохідному переході.

З аудіозапису, що розміщено на оптичному носії диску DVD-R, інв. № 452т, та флеш-карті пам`яті 8 Gb, інв. № 453т, що додані до протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 20.06.2018 вбачається, що на при кінці розмови ОСОБА_5 з ОСОБА_2 , останній не заперечував факт того, що зіткнення автомобіля, яким він керував, з ОСОБА_8 відбулося на пішохідному переході.

Підстав не довіряти зазначеним доказам у суду немає.

Оцінюючи кожний наведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у обсязі пред`явленого обвинувачення за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує: за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого.

ОСОБА_2 скоїв тяжкий злочин.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітнього сина, офіційно ніде не працює, за чотири роки після ДТП не відшкодував майнову та моральну шкоду.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_2 , відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення на його користь: з ПрАТ «Страхова компанія«ПРОВІДНА» страхове відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди 17 400 грн. і за витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника 17 400 грн., а також про стягнення з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 21 582,47 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 тис. грн.

Відповідно до змісту ст. 979 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - право на одержання передбаченої договором страхової виплати має потерпілий, який є вигодонабувачем за договором страхування. У разі смерті потерпілого особи, які взяли на себе витрати з його поховання, мають право на відшкодування таких витрат.

Так, відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов`язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству (стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»).

Верховний Суд України в ухвалі від 29 вересня 2010 року у справі № 6-35316св10 зазначив, що витрати, понесені на організацію поминального обіду, не відносяться до витрат з поховання.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Частиною 1 статті 1201 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно полісу № АК/1096363 від 01.09.2016 цивільно-правова відповідальність водія застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» на суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 200 тис. грн.; за шкоду, заподіяну майну 100 тис. грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 14.11.2016 Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Померла ОСОБА_8 є матір`ю позивача ОСОБА_5 , про що свідчить його свідоцтво про народження, яке видане 05.06.1964.

Згідно довідки Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи від 14.11.2016 причиною смерті ОСОБА_8 є травма пішохода при зіткненні з легковим автомобілем.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої померла мати потерпілого, мала місце в межах строку дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вищевказана обставина є страховим випадком, витрати з поховання загиблої ОСОБА_8 взяв на себе її син ОСОБА_5 .

З урахуванням системного аналізу статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд дійшов висновку про те, що витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого відшкодовуються страховиком тільки потерпілому, відповідно до положень пункту 1.3 статі 1 розділу 1 зазначеного Закону якими є особи, життю та здоров`ю яких заподіяна шкода внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. При цьому суд приймає до уваги те, що потерпіла від ДТП ОСОБА_8 , яка померла, перебувала у лікарні в реанімаційному відділенні. По цій причині вона потребувала стороннього догляду, сама не могла й не несла витрат на своє лікування, а медикаменти для її лікування купував її син ОСОБА_5 . Суд вважає, що право вимоги на відшкодування витрат, які поніс сам позивач на лікування його покійної матері, потерпілої від ДТП, у нього настає відповідно до статей 22, 1166 ЦК України до особи, заподіювача шкоди, яким є ОСОБА_2 . З цих же підстав витрати, понесені позивачем на організацію поминального обіду, повинні бути відшкодовані саме ОСОБА_2 .

Позивачем понесені витрати на: організацію поховання ОСОБА_8 863,79 грн.; виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника 22 550,00 грн.; придбання поховального приладдя 8 185 грн., а всього 31 598,79 грн., які підлягають стягненню із страховика в межах ліміту страхової відповідальності. Оскільки загальний розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховою компанією складає 17 400 грн. (на день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати складав 1 450 грн.*12), то різниця між фактично витраченими коштами та коштами, що компенсуються страховиком (31 598,79 грн. 17 400 грн. = 14 198,79 грн.) у розмірі 14 198,79 грн. повинні бути стягнуті з ОСОБА_2 .

Крім того, позивачем понесені витрати на лікування ОСОБА_8 з моменту ДТП до її смерті в розмірі 1 852,68 грн. та на організацію поминального обіду 5 531 грн., а всього 7 383,68 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 . Загальний розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 , становить 21 582,47 грн.

(14 198,79 грн. + 7 383,68 грн. = 21 582,47 грн.)

Відповідно до змісту частини 2 статті 1168 Цивільного кодексу України, - моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до змісту п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Суд вважає за необхідне відшкодувати з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» моральну шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_8 , її сину ОСОБА_5 в розмірі 17 400 грн. (регламентна виплата).

Суд вважає необхідним з урахуванням суті позовних вимог ОСОБА_5 , характеру діяння обвинуваченого, моральних страждань цивільного позивача, який втратив свою матір, заявлений ним позов про стягнення моральної шкоди задовольнити частково на підставі ст. 23, ч. 2 ст. 1168 ЦК України та стягнути з ОСОБА_2 на користь цивільного позивача 200 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2019 у кримінальній справі № 187/291/17, при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого, який несе цивільну відповідальність, не допускається, тому судовий збір за розгляд справи судом підлягає стягненню лише з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА».

Оскільки майнові позовні вимоги ОСОБА_5 в частині відшкодування їх з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» фактично підлягають повному задоволенню на суму 17 400 грн., то відповідно відшкодуванню підлягає судовий збір за майнову вимогу в розмірі 704,80 грн. (відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції чинній на час подання позову).

За задоволення вимоги немайнового характеру про стягнення моральної шкоди ставка судового збору, що підлягає стягненню із страхової компанії у відповідності до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на час подання позову), становить 704,80 грн.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави 5 817,52 коп. витрат на залучення експертів.

Керуючись ст. ст. 368-370, ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , 21 582,47 грн. на відшкодування майнової шкоди та 200 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 221 582,47 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», місцезнаходження: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, ідентифікаційний код 23510137, на користь ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , майнову шкоду в розмірі 17 400 грн. та моральну шкоду в розмірі 17 400 грн., а всього 34 800 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», місцезнаходження: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, ідентифікаційний код 23510137, 1 409,60 грн. судового збору в дохід держави.

Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ-2104, д. н. НОМЕР_2 залишити у ОСОБА_2 , а верхній одяг та взуття ОСОБА_8 залишити у ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 5 817,52 коп. витрат на залучення експертів, код класифікації доходів 24060300 «Інші надходження».

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1