Справа № 567/1088/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000395 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 12.11.2014 року вироком Шумського районного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 25.06.2020 року вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 16.09.2020 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- 16.10.2020 року вироком Іванківського районного суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став, до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку повторно вчинив новий умисний злочин.

Так, діючи повторно, 19.10.2018р. близько 10.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом віджиму вікна проник до приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав золоті прикраси, що на праві приватної власності належали потерпілій ОСОБА_5 , а саме : одну каблучку виготовлену із золота «585» проби, масою 5,35 гр., вартістю 6159 грн. 16 коп.; одну каблучку виготовлену із золота «585» проби, масою 5,95 гр., вартістю 6849 грн. 91 коп.; один перстень виготовлений із золота «585» проби, масою 2,71 гр., вартістю 1715 грн. 15 коп.; один ланцюжок виготовлений із золота «585» проби, масою 3,62 гр., вартістю 4167 грн. 51 коп.; одна пара сережок виготовлених із золота «585» проби, масою 3,2 гр., вартістю 3683 грн. 98 коп.; одна підвіска виготовлена із золота «583» проби, масою 4 гр., вартістю 4589 грн. 26 коп.; одна підвіска виготовлена із золота «583» проби, масою 2,9 гр., вартістю 3327 грн. 22 коп.; одна підвіска виготовлена із золота «583» проби, масою 1,9 гр., вартістю 2187 грн. 36 коп., чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 32 679 грн. 55 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 19.10.2018 р. у ранковий час близько 10 год. він перебував у м.Острог з метою вчинити крадіжку. Чіткого плану вчинення злочину не мав та вчинив крадіжку при першій кращій нагоді. З допомогою підручних засобів, які знайшов біля будинку потерпілої, він проник до приміщення житлового будинку шляхом віджиму вікна. Оглянувши будинок, в одній з кімнат помітив шкатулку із золотими виробами, які викрав. Частину золотих прикрас він продав незнайомій особі в м.Острог, іншу частину реалізував в м.Києві. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 та 19.10.2018 р. в ранковий час вона вийшла з будинку по справах та була відсутня з 09 год. 30 хв. до 10 год. 55 хв. Коли вона повернулася додому, то помітила на підвіконні бруд та було пошкоджено вікно, після цього вона одразу виявила зникнення золотих прикрас, які знаходились у шкатулці, а саме : 2 обручки, 3 підвіски, сережки, ланцюжок, перстень з дорогоцінним каменем. Пояснила, що з викрадених прикрас їй повернуто лише золотий перстень. При обранні міри покарання ОСОБА_6 покладається на розсуд суду, водночас зазначила, що підсудний повинен понести реальне суворе покарання. Цивільний позов, заявлений до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30 964, 40 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, просила задовольнити повністю.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у житло.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, санкція якого не передбачає інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.

Водночас, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою, якій встановлено інвалідність, не одружений.

Так як злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_6 до постановлення вироку Іванківського районного суду Київської області від 16.10.2020р., а тому остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, відповідно до якої за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Підстав для застосування до підсудного ОСОБА_6 ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

При вирішенні заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову суд виходить з наступного.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася з позовом до підсудного ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в розмірі 30 964, 40 грн. та 5000 грн. відповідно, мотивуючи тим, що внаслідок вчиненої крадіжки їй було завдано матеріальну шкоду на вказану суму, що складається з вартості викрадених у неї золотих прикрас, за винятком золотого перстня (585 проби), який був їй повернутий в ході досудового розслідування. Окрім того, внаслідок вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях через вчинену крадіжку, оскільки вона впродовж всього свого життя працювала та заощаджувала кошти для придбання золотих прикрас, які мають для неї особливу цінність, оскільки купувала їх з нагоди своїх днів народжень. Заявлений розмір моральної шкоди обґрунтовує пережитим стресом, психоемоційними навантаженнями у зв`язку з крадіжкою, порушенням звичайного способу життя.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Беручи до уваги доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, а також визнання ним в повному обсязі цивільного позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди в повному розмірі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Водночас судом встановлено, що згідно вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020р. ОСОБА_6 з 12.02.2020р. перебуває під вартою, та згідно вказаного вироку та вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020р. початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахується саме з вказаної дати 12.02.2020р.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої та судової трасологічної експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 2 615,20 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 370-371, 373-374, 376 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Іванківського районного суду Київської області від 16.10.2020р., остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць.
Зарахувати ОСОБА_6 за правилами ст.ст.70, 72 КК України частково відбуте покарання за вироками Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020р., Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020р., Іванківського районного суду Київської області від 16.10.2020р., починаючи з 12.02.2020р. по 09.12.2020р.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 30 964 (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 20 коп.
Речові докази : сліди папілярних візерунків - залишити в матеріалах кримінального провадження; золотий перстень (585 проби), який належить потерпілій ОСОБА_5 та переданий їй на відповідальне зберігання, вважати їй повернутим.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1