ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2020 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, вірменина, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
15 липня 2020 року, близько 12 год. 00 хв. більш точний час в ході досудового слідства не встановлений, ОСОБА_5 , із заздалегідь виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на свою користь, прийшов до території військового містечка № НОМЕР_1 розташованого за адресою: м.Харків, вул. Бєлгородське Шосе 2.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб потрапив на територію військового містечка №18 та пройшовши до будівлі №133 (склад) проник до неї, де, з метою викрадення чужого майна, за допомогою заздалегідь підготовленого полотна для пилки по металу, демонтував кабель СБ 3х70, що входить до системи електропостачання військового містечка №18 та перебуває на балансі Квартирноексплуатаційного відділу АДРЕСА_2 , вагою міді 4(чотири) кілограми 400 (чотириста) грамів, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №6/1761СЕ-20 від 31.07.2020 року склала 542 грн.65 коп.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, того ж дня, приблизно о 13:00 год. ОСОБА_5 , поклавши вилучені частини кабелю СБ 3х70 до полімерного пакету, направився в бік виходу з території військового містечка НОМЕР_1 , виконавши при цьому усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак під час руху по території військового містечка №18 був зупинений військовослужбовцями Харківського національного університету Повітряних Сил ім.. І.Кожедуба, який здійснював охорону вказаного військового містечка, таким чином не довівши свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним правопорушень, а саме зазначив, що дійсно 15 липня 2020 року він прийшов до території військового містечка, розташованого в АДРЕСА_2 та намагався викрасти кабель електропостачання вагою зазначеною в обвинувальному акті, яку він оспорює, та поклав його до свого пакета, направившись у бік виходу з військового містечка, однак був зупинений охоронцями. У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний із проникненням у сховище і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до тяжких, особу винного, який не судимий в силу ст.. 89 КК України, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню динину, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває.

На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З огляду на викладене, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у вигляді у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, в силу ст. 89 КК не судимий, має міцні соціальні зв`язки, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Цивільний позов не заявлявся у зв`язку зі поверненням вкраденого.

Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/1761СЕ-20 від 31.07.2020 року у розмірі 490 грн. 35 коп.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Речові докази фрагменти електричних дротів, дві матерчаті печатки, полотно пилки по металу, передані на відповідальне зберігання КЕВ м. Харків після набрання вироком законної сили, вважати повернутими представнику потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/1761СЕ-20 від 31.07.2020 року у розмірі 490 грн. 35 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя
Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1