Справа № 183/6523/20
№ 1-кп/183/1632/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, №0000028 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленчинківка Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, маючого вищу освіту, холостого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді командира відділення експлуатації засобів транкінгового та супутникового зв`язку радіо взводу, радіоцентру польового вузла зв`язку - начальника приймального радіовузла радіовзводу радіороти батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , не судимого, у військовому званні молодший сержант
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
представника цивільного позивача
військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6

встановив:

молодший сержант ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.12.2018 р. № 69-рс, зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду командира відділення експлуатації засобів транкінгового та супутникового зв`язку радіовзводу радіоцентру польового вузла зв`язку - начальник приймального радіовузла радіовзводу радіороти батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) на молодшого сержанта ОСОБА_3 , як на військовослужбовця, покладено обов`язок: знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 58, 59 Статуту начальник особисто відповідає за стан і збереження бойової та іншої техніки і матеріальних засобів.
Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи командиром відділення, повинен у своїй діяльності дотримуватись п. 126 Статуту, а саме: підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення; забезпечувати правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна відділення, стежити за їх наявністю та утриманням в належному стані, за правильним припасуванням військовослужбовцями спорядження і екіпірування та його обслуговуванням, щодня проводити їх огляд, перевірку наявності та справності; контролювати наявність озброєння і техніки протягом занять (навчань), виконання завдань за призначенням; перевіряти наявність особового складу та наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, навчально-тренувальних, імітаційних та бойових засобів, іншого майна після закінчення занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням. Відповідно до п.п. 3.1.9. наказу МОУ №300 від 16 липня 1997 р. «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» (далі «наказ») - усі посадові особи військової частини, які відають військовим господарством, повинні: організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки.
Таким чином, відповідно до ст. ст. 11, 16, 58, 59, 126 Статуту, п. п. 3.1.9; Наказу, молодший сержант ОСОБА_3 відповідає за утримання закріпленого озброєння, бойової техніки, відповідає за стан і збереження бойової та іншої техніки, контролює наявність озброєння і техніки протягом занять (навчань), виконання завдань за призначенням, перевіряє у особового складу, наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, тобто молодший сержант ОСОБА_3 є військовою службовою особою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2019 року № 809 за молодшим сержантом ОСОБА_3 закріплено апаратну Р-453 № 536103, 1982 року випуску, (далі - апаратна Р-453) та військове майно, яким укомплектована апаратна НОМЕР_2 , в тому числі радіостанціями марки MOTOROLA з серією DP4400, радіостанціями марки MOTOROLA з серією DP4800, зарядні пристрої до радіостанцій MOTOROLA, акумуляторними батареями до радіостанцій MOTOROLA серією APMNN4409C25 2500 mAh та акумуляторними батареями до радіостанцій MOTOROLA з серією PMNN4412AR.
Апаратна Р-453 знаходилась в парку бойових машин на території військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , вищезазначена апаратна Р-453, зачинялась навісними замками, які перебували у несправному та непрацездатному стані. Навісні замки містили відлом головки ригелів, що унеможливлювало надійну фіксацію запірної дужки замку у замкненому її стані, про що було достовірно відомо ОСОБА_3 .
Однак, молодший сержант ОСОБА_3 , знаючи про несправність навісних замків у апаратній Р-453, у період часу з 21 січня 2020 р. по 28 січня 2020 р., діючи у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 58, 59, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах від 4 серпня 2000 р. № 1225, п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 3.1.9. Наказу МОУ № 300 від 16 липня 1997 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не вжив заходів, щодо заміни навісних замків, якими зачиняється апаратна Р-453, не здійснив доповідь керівництву військової частини НОМЕР_1 про несправність навісних замків, не організував та не забезпечив зберігання ввіреного військового майна, яке знаходилось у апаратній Р-453, у відповідності до вимог ст. 126 Статуту та які б унеможливлювали викрадення чи втрату майна, не проводив огляд та перевірку наявності військового майна у апаратній Р-453, внаслідок чого допустив втрату військового майна, яке знаходилось у апаратній Р-453, а саме радіостанцій та комплектуючих до них.
28 січня 2020 р. у апаратній Р-453, яка перебувала на території парку бойових машин на території військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , виявлено відсутність радіостанції марки MOTOROLA серією DP4400 та номерами 807TQK2472; 807TQK9809; 807TQX5119; 807TQX9122; 807TQK2425; 807TQX4691; 807TQX4462; 807TQK2420; 807TQX2166; 807TQP2767; 807TRB7641; 807TRB7535; 807TQK2506; 807TRF7252; 807TRX839; 807TQX4393; 8O7TQX5140 807TRB7619; 807TQX5146; 807TQX45130; 807TQX4456; 807TRF7362; 807TQX4969; 807TRB7605; 807TQX4620; 807TQP9781, у кількості 36 одиниці вартістю 249192 грн., радіостанції марки MOTOROLA серією DP4800 з номерами 871TQXD062; 871TRB9898; 71TQXC827; 871TRB9917; 871TQXC833 871TQRE997; 871TQXD062; 871TQXC982; 871TQXC922; 871TQRF075; 871TQXD003; 871TQRF702; 871TQH4941; 871TQXC968; 871TQRF677; 871TQRF101; 871TQRF668; 871TQXC969; 871TQD2480 у кількості 19 одиниць вартістю 167428 грн., зарядні пристрої до радіостанцій MOTOROLA WPLN4226F без серійного номеру, у кількості 19 одиниць, вартістю 20808 грн. 23 коп., акумуляторні батареї до радіостанцій MOTOROLA серії APMNN4409C25 2500 mAh lion, у кількості 10 одиниць вартістю 12150 грн. та акумуляторні батареї до радіостанцій MOTOROLA з серією PMNN4412AR 1400 mAh, у кількості 84 одиниці, вартістю 62650 грн. 56 коп., які зберігались у апаратній Р-453, а всього на суму 512228 грн. 79 коп. Таким чином ОСОБА_3 допустив втрату вище переліченого військового майна на суму 512228 грн. 79 коп., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 425 КК України : недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні прокурором було надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим з участю захисника, від 24 листопада 2020 р. відповідно до якої під час досудового розслідування обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, прокурор та обвинувачений узгодили покарання за ч. 3 ст. 425 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, позитивної характеристики обвинуваченого, його щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, із застосуванням ст. 69 КК України виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 62 КК України враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_3 сторони погодили заміну позбавлення волі строком два роки на тримання в дисциплінарному батальйоні строком два роки.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 висловила думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання, а також просить позов, поданий прокурором в інтересах військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував у затвердженні угоди, вважаючи, що для цього є всі законні підстави.

Обвинувачений ОСОБА_3 висказався за затвердження угоди, визнає вину, підтвердивши, що угоду укладав добровільно, узгоджував вид та строк покарання, заявлений позов військової частини НОМЕР_1 визнає повністю.
Представник цивільного позивача військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 позов підтримала та вважає, що позов, заявлений прокурором в інтересах військової часини підлягає задоволенню.
Судом були з`ясовані вимоги ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам глави 35 розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та його дії кваліфікуються за ч. 3 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке ґрунтується на беззаперечному визнанні вини та готовністю повністю підлягати кримінальній відповідальності, активне сприяння розкриттю злочину, визнання позову у повному обсязі. Суд вважає за можливе, при наявності таких пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, призначити покарання згідно ст. 69 КК України нижче найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 3 ст. 425 КК України

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 3 ст. 425 КК України. Аналізуючи сукупність зазначених обставин, виходячи з поняття покарання та його мети, керуючись ст. 50 КК України, беручи до уваги угоду про визнання винуватості, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 відповідно до ст. 62 КК України покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні.

Судом розглянуто позов військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про стягнення на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальної шкоди в сумі 1626546 грн. 45 коп. Суд вважає позов обґрунтованим тим, що у наслідок вчинення ОСОБА_3 у відношенні майна військової частини НОМЕР_1 злочину, завдана матеріальна шкода, яка складається із вартості викраденого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд встановив вину ОСОБА_3 в наслідках для позивача у вигляді завданої матеріальної шкоди. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлена, останній позов визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 листопада 2020 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону Південного регіону України ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 425 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 425 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України два роки позбавлення волі, на підставі ст. 62 КК України призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком два роки.

Позов військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України до ОСОБА_3 про стягнення на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПО НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду 1626545 грн. 45 коп.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою на гауптвахті з 22 червня 2020 р. з розрахунку день за день.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід тримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1