Ухвала
Іменем України
24 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 766/8249/20
провадження № 51- 6205 ска 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Херсонського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, якою залишена без змін постанова судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2020 року щодо нього,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на зазначене судове рішення у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, із вимогою про скасування постанови апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
При цьому ОСОБА_4 вважає рішення апеляційного суду незаконним у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин справи, недоведеністю вини у вчиненні правопорушення, невідповідністю висновків суду обставинам справи, істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, не встановлено факту,що автомобіль рухався і працівники поліції його зупиняли, та що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, також у протоколі відсутній запис про здійснення відеофіксації. Вважає, що суд першої й апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про достатність, належність та допустимість доказів у їх сукупності на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення. При цьому, скаржник посилається на положення статей 9, 55, 129, Конституції України, практику Конституційного Суду України, Європейського Суду з прав людини, положення Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Постановою судді Херсонського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження, апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а зазначена постанова судді місцевого суду залишена без змін.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року в справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року в справі «Кромбах проти Франції»).
При цьому, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина друга, десята статті 294).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З урахуванням наведеного, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Херсонського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, якою залишена без змін постанова судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2020 року щодо нього, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3