УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456,

УСТАНОВИВ:

21.12.2020 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456.

В обґрунтування скарги зазначено, що 18.03.2020 слідчим СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456, яке було зареєстровано за заявою ОСОБА_3 . Однак заявник вважає, що слідчий безпідставно закрив кримінальне провадження, оскільки не провів жодних процесуальних дій для всебічного та об`єктивного розгляду. У зв`язку з чим заявник просить постанову слідчого скасувати та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

У судове засідання заявник не з`явилась, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, подану скаргу підтримує.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою. Слідчий у судове засіданні не з`явився, а прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, проти задоволення скарги не заперечує.

Суд ураховує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Однак відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже суд, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч.1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Отже, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку суду, скаргу можливо розглянути по суті і у відсутності заявника.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні, за заявою ОСОБА_3 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456 було внесені відомості щодо заволодіння 10.10.2019 невстановленою особою, шахрайським шляхом, грошовими коштами ОСОБА_3 .

Як вбачається з постанови від 18.03.2020 слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456, під час проведення досудового розслідування було проведено ряд заходів, спрямованих на виявлення камер спостереження, свідків чи очевидців подій, однак позитивного результату досягнуто не було. На підставі чого слідчий зробив висновок про відсутність складу кримінального правопорушення. Однак суд не може погодитися з такими висновками слідчого, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу наведених норм вбачається, що для прийняття рішення слідчий повинен був дослідити зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Між тим слідчий, щонайменше, не провів допиту потерпілої ОСОБА_3 , а також допит особи на яку вказувала потерпіла ОСОБА_3 як ту, що вчинила неправомірні дії щодо неї. Не було надано оцінки слідчим також іншим доказам, які могла надати ОСОБА_3 , або надала під час звернення з заявою про вчинення злочину, зокрема договору на виготовлення та монтаж меблів № 1492 від 05.11.2019, укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 .

Наведені обставини свідчать, що слідчим не було дотримано положень закону, не вжито всіх передбачених процесуальним законом заходів задля встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні. Цими діями слідчий порушив ст. 2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження - захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456, а постанова слідчого з цих підстав підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 7, 22, 214, 218, 303-309, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві від 18.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного 26.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456 скасувати.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома, а Київській місцевій прокуратурі № 5 та СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві для виконання - продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001456.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого судового засіданні.

Суддя ОСОБА_1