УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2020 Справа №607/20229/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке затверджено прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 28.09.2018р. у кримінальному провадженні №0000386 від 14.07.2018р. про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим режимом за вчинення суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого передбачені в ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке затверджене прокурором прокуратури Тернопільської області 28.09.2018р. в рамках кримінального провадження за №0000386 від 14.07.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 13 липня 2018 року близько 15 год. у ОСОБА_7 , який перебував в житловому будинку АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час спільного вживання алкогольних напоїв, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за вищевказаною адресою у вищевказаний час, умисно наніс кілька ударів сокирою по голові ОСОБА_11 , чим заподіяв смерть останнього. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок відкритого перелому кісток черепа із частковим руйнуванням речовими головного мозку та його оболонок. Між заподіянням потерпілому ушкодження ділянки голови і настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Як вбачається із Висновку судово-психіатричного експерта №336 від 24.07.2018р., проведеного комісією експертів, ОСОБА_7 у період інкримінований йому діянь страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді Шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, тому він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді Шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дане хронічне психічне захворювання ОСОБА_7 не являється тимчасовим, тому він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До підекспертного ОСОБА_7 можуть бути застосовані заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар з суворим режимом.

Зазначений висновок експерта послужив для винесення старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 постанови від 07.09.2018р. про зміну порядку досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру та відповідно і звернення органом досудового розслідування із клопотанням у кримінальному провадженні №0000386 від 14.07.2018р. про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим режимом за вчинення суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого передбачені в ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №128 від 18.09.2019р., який наданий комісією експертів психіатрів Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» встановлено, що на даний час ОСОБА_7 ознак тяжкого психічного розладу, недоумства, тимчасового або іншого хворобливого розладу психічної діяльності не виявляє, його психічний стан відповідає стану ремісії параноїчної шизофренії, обтяжену алкоголізацією, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 не перебував в стану хворобливого розладу психічної діяльності, виявляв ознаки стану ремісії шизофренії, параноїчної форми, обтяжену алкоголізацією. Наявні порушення в мисленні та емоційно-вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття ним рішень, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому, в період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_7 суспільної небезпеки для себе чи інших осіб не становить, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем перебування.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №353 від 02.07.2020р., який наданий складом комісії Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради встановлено, що ОСОБА_7 в момент скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень виявляв параноїдну шизофренію в стані ремісії, обтяжену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, через що не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 в момент сконання інкримінованих йому кримінальних правопорушень перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим станом. У зв`язку з наявністю у нього параноїчної шизофренії в стані ремісії, обтяженої психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, він не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє параноїдну шизофренію в стані ремісії, обтяжену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на теперішній час. ОСОБА_12 на даний час у тимчасовому хворобливому стані не знаходиться, може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_7 у даний час не є небезпечним для себе та оточуючих. ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує нагляду лікаря-психіатра за місцем його перебування.

В судовому засіданні після дослідження висновків експертиз прокурор зазначає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення клопотання і просить закрити кримінальне провадження, оскільки було встановлено, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення він не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій, однак, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, наслідком чого є розпочаття кримінального провадження в загальному порядку.

Захисник, думку якого підтримав ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_10 , просять віднестися критично до висновків експертів №128 від 18.09.2019р. та №353 від 02.07.2020р., оскільки вони є ідентичними, не повними, в них не зазначена методика проведення експертизи і просять взяти до уваги висновок судово-психіатричного експерта №336 від 24.07.2018р. та відповідно задоволити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Суд, дослідивши долучені висновки експертиз, відхиляє пояснення захисника та приймає до уваги при вирішення клопотання слідчого про застосування примусових заходів відносно ОСОБА_7 саме Висновок судово-психіатричного експерта №128 від 18.09.2019р., який наданий комісією експертів психіатрів Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» і Висновок судово-психіатричного експерта №353 від 02.07.2020р., який наданий складом комісії Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, оскільки дані експертизи проведені стаціонарно за участю підекспертного ОСОБА_7 , який тривалий час перебував у медичному закладі на спостереженні у лікарів судово-психіатричних експертів, психолога, при проведенні вказаних експертиз лікарям було надано більше можливості і часу здійснити дослідження психічного стану підекспертного ОСОБА_7 , що знайшло своє відображення у вказаних Висновках експертиз відносно поставлених судом питань. Дані експертизи проведенні у відповідності до вимог законодавства та експертами у Висновках надані відповіді на всі питання, які стосувалися проведення експертиз і сумнівів до яких в суду не виникає.

У відповідності до ч. 5 ст. 513 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

Зважаючи на встановленні обставини, які викладенні у Висновку судово-психіатричного експерта №128 від 18.09.2019р. і Висновку судово-психіатричного експерта №353 від 02.07.2020р. щодо психічного стану ОСОБА_7 в період інкримінованого йому кримінального діяння і посилання експертів на відсутність у потребі застосування примусових заходів медичного характеру, суд прийшов до висновку про підставність прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого та закриття кримінального провадження №0000386 від 14.07.2018р. щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засідання просить, з чим погодився захисник, особа, відносно якої розглядається клопотання та його законний представник, вирішити питання про продовження ОСОБА_7 терміну дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме в Буданівську обласну психоневрологічну лікарню до набрання судовим рішенням законної сили.

При вказаних обставинах суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 терміном до 60 діб строк дії запобіжного заходу у вигляді його поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 508, ч. 5 ст. 513, розділом ІІ КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке затверджено прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 28.09.2018р. у кримінальному провадженні №0000386 від 14.07.2018р. про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим режимом за вчинення суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого передбачені в ч. 1 ст. 115 КК України відмовити.

Кримінальне провадження №0000386 від 14.07.2018р. щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 закрити.

Продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме в Буданівську обласну психоневрологічну лікарню до 00 год. 00 хв. 01 жовтня 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3