Справа № 343/1922/20
Провадження № 11-кп/4808/507/20
Категорія ч. 1 ст. 263 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню освіту, працює на посаді машиніста Долинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, одруженого, несудимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, а кримінальне провадження № 0000388 від 27 вересня 2020 року закрито.

Знято арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2020 року в справі № 343/1743/20.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 3269,00 гривень відшкодування витрат на проведення експертиз.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду змінити та виключи з рішення «Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 3269,00 гривень відшкодування витрат на проведення експертиз».

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що рішення суду першої інстанції про стягнення з нього витрат на проведення експертиз є таким, що суперечить меті кримінального покарання та не відповідає загальним засадам кримінального провадження, зокрема, принципам верховенства права та законності. Зазначає, що прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності є актом, що свідчить про припинення кримінально-правового відношення між особою, яка вчинила злочин, і державою. Це означає також, що з цього моменту дана особа вже не несе обов`язку відповідати перед державою за вчинене, не може нести тягаря кримінальної відповідальності. Посилається на зміст ч. 2 ст. 124, ст. 288 КПК України та вказує, що цим кодексом не передбачено стягнення витрат, пов`язаних із залученням експерта, у разі ухвалення судового рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у тому числі на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. Вважає, що таке рішення суду нівелює інститут звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які добровільно здали органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої. Зауважує, що відсутні відомості про документи, якими підтверджені процесуальні витрати, такі докази не досліджувались. На його думку, суд, постановивши рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних із залученням експерта, вийшов за межі клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 придбав, носив та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами, за наступних обставин:

26 вересня 2020 року близько 19.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у лісовому масиві, що знаходиться поблизу с. Мислівка Долинського району Івано-Франківської області, знайшов предмет ззовні схожий на карабін, який був споряджений магазином з п`ятьма предметами, зовні схожими на патрони. Розуміючи, що знайдений ним предмет є вогнепальною зброєю, а патрони у магазині - бойовими припасами, ОСОБА_7 , не маючи дозволу на право зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, діючи в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему» із змінами та доповнення, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв, вітчизняного виробництва від відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, зі змінами та доповненнями, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, будучи обізнаним про те, що за незаконне поводження з вогнепальною зброєю та боєприпасами передбачена кримінальна відповідальність, бажаючи незаконно володіти та користуватись виявленим карабіном та патронами, привласнив їх та у подальшому переніс до автомобіля свого брата ОСОБА_7 марки «Ford», моделі «Transit connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким той за попередньою домовленістю між ними приїхав до с. Мислівка Долинського району, щоб доставити його додому, та поклав у салон цього транспортного засобу, де й незаконно зберігав до 21.45 год. 26 вересня 2020 року. По дорозі до с. Княжолука Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_7 вирішив добровільно видати знайдений карабін зі спорядженими у магазині п`ятьма патронами і коли цього ж дня, близько 21.45 год. у селищі Вигода, біля автозаправної станції «WOG», яка знаходиться по вул. Д. Галицького, 12, їхній автомобіль був зупинений працівниками Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, ОСОБА_7 у присутності понятих добровільно видав знайдений карабін, який є придатною для стрільби нарізною вогнепальною зброєю - 8-мм мисливським карабіном МП-Маузер, мод. 98 № 2583, промислового виробництва під 8-мм (8x57мм) мисливський патрон центрального бою, що був споряджений магазином з п`ятьма предметами, якими є придатні для стрільби 8-мм (8x57мм) спортивно-мисливські (JS-jagd und sport) патрони центрального бою, промислового виробництва (підприємство «Selier&Bellot», м. Прага, Чеська Республіка).

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає прийняте рішення законним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянт ОСОБА_7 оскаржує ухвалу суду першої інстанції виключно в частині вирішення питання про судові витрати, а саме витрати на проведення експертиз, тому суд апеляційної інстанції перевіряє рішення в цій частині.

За приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вище вимог закону.

За приписами ч. 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Суд апеляційної інстанції враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року по справі № 598/1781/17 про те, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тому, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно, розглядаючи клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, вирішив питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі, із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Витрати органу досудового розслідування на проведення експертиз холодної зброї № СЕ-19/109/8/1-339БЛ/20 від 30 вересня 2020 року та № СЕ-19/109/8/1-340БЛ/20 від 30 вересня 2020 року в розмірі 1634,5 гривень кожна виникли та пов`язані зі здійсненням даного кримінального провадження.
На їх підтвердження до клопотання в суді першої інстанції були долучені довідки про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні (а.п. 28, 29).
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, що визначає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд ухвалює обвинувальний вирок у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 придбав, носив та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами, що є кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що передумовою звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України є вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.
Як вбачається з матеріалів провадження та змісту ухвали, ОСОБА_7 не заперечував проти закриття судом кримінального провадження за нереабілітуючою підставою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дійсно у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності відсутні кримінально-правові наслідки діяння, які визначаються законом про кримінальну відповідальність, проте це не пов`язано з процесуальними відносинами (процесуальні витрати) та матеріально-правовими (матеріальна та моральна шкода).
Стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування у зв`язку з здійсненням кримінального провадження, не є заходом покарання чи кримінальної відповідальності, а тому посилання сторони захисту на те, що таке рішення суду першої інстанції нівелює інститут звільнення від кримінальної відповідальності, на думку суду апеляційної інстанції, не є слушним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_7 на користь держави витрати, понесені у зв`язку з проведенням експертиз.
З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для зміни оскарженого судового рішення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5