ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1 ,
Суддів:ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурора потерпілої представника потерпілої ОСОБА_5 , адвоката обвинуваченого захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_5 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2020 року по кримінальному провадженню № 0000091 від 25.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Цим вироком,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із базовою вищою освітою, неодружений, раніше не судимий, -
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на п`ять років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на строк три роки, якщо він
Головуючий у І інст. ОСОБА_10 , єдиний унікальний номер 713/1722/20. Суддя-доповідач ОСОБА_1 , провадження у апеляційному суді № 11-кп/822/48/21. Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України.

протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, на ОСОБА_6 покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави, судові витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 3 694,95 гривень та судовий збір в сумі 4 000 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь за завдану злочином моральну шкоду 400 000,00 грн.
Речовий доказ - транспортний засіб марки «Ніссан Прімастар», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який зберігається на території Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Вижниця, вул. Шухевича, 4) повернуто власникові ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_1 .
Згідно з вироком, ОСОБА_6 , визнаний винним в тому, що 24.02.2019 року, біля 18 год. 00 хв., будучи поліцейським Вижницького відділення поліції, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ніссан Прімастар», державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухався зі швидкістю 80-90 км/год. в темну пору доби автодорогою Р-62 сполученням «Криворівня - Усть-Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці» в межах населеного пункту смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, зі сторони с. Черешенька в напрямку с. Лукавці. В автомобілі в якості пасажирів перебували працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які поверталися з охорони громадського порядку.
Проїжджаючи ділянку дороги із наявним заокругленням по вул. Вижницькій, в смт. Берегомет, з асфальтобетонним покриттям та наявною місцями ожеледицею, водій ОСОБА_6 , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, в результаті чого втратив керування автомобілем та при входженні в поворот допустив неконтрольований занос свого автомобіля, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги в кювет з подальшим контактуванням лівої частини транспортного засобу з деревом неподалік будинку № 70 по вул. Вижницькій, в смт. Берегомет.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на середньому пасажирському ряду зліва салону автомобіля, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 26 від 05.04.2019 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення перелому кісток склепіння та основи черепа в лобнотім`яній ділянці зліва з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні КУ «Вижницька ЦРЛ».
Крім того, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_13 , який перебував на третьому задньому ряду пасажирських сидінь салону автомобіля, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 535 від 17.07.2020 року, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я з відсутністю небезпеки для життя.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог Правил дорожнього руху України:
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події, створенням аварійної обстановки та наслідками, що настали - спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_13 та настання смерті ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку та постановлення нового, внаслідок необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України та звільненням його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та призначення йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Зокрема, в апеляційній скарзі прокурора зазначено, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, що спричинило смерть одного потерпілого, а іншому потерпілому були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, керував автомобілем з швидкістю 80-90 км на годину, що є значним перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості 50 км, нехтуючи безпекою пасажирів та незважаючи на дорожню обстановку, раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення допустимої швидкості руху, проте суд не взявши в повній мірі до уваги ці обставини, невірно звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням.
Потерпіла ОСОБА_5 в апеляційній скарзі з цих же підстав ставить питання про скасування вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та призначення йому покарання у виді чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Також в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_5 зазначено, що розмір стягненої із обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди, не відповідає завданим їй фізичним та моральним стражданням внаслідок втрати сина, що негативно позначилось на її здоров`ї, і що вона не отримувала від батька обвинуваченого 2 000 доларів США, тому ця вказівка у вироку не відповідає дійсності.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду залишити без змін посилаючись на те, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності і повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, суд першої інстанції вірно звільнив його від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи прокурора, потерпілу ОСОБА_5 та її представника, адвоката ОСОБА_8 про скасування вироку та ухвалення нового, внаслідок необґрунтованого застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 про відсутність підстав для скасування вироку, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 в останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 задоволенню частково, а вирок суду щодо ОСОБА_6 скасуванню у зв`язку з необґрунтованим застосуванням до нього ст. 75 КК України.
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_6 , 24.02.2019 року, біля 18 год. 00 хв., будучи поліцейським Вижницького відділення поліції, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ніссан Прімастар», державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухався зі швидкістю 80-90 км/год. в темну пору доби автодорогою Р-62 сполученням «Криворівня - Усть-Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці» в межах населеного пункту смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, зі сторони с. Черешенька в напрямку с. Лукавці. В автомобілі в якості пасажирів перебували працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які поверталися з охорони громадського порядку.
Проїжджаючи ділянку дороги із наявним заокругленням по вул. Вижницькій, в смт. Берегомет, з асфальтобетонним покриттям та наявною місцями ожеледицею, водій ОСОБА_6 , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, в результаті чого втратив керування автомобілем та при входженні в поворот допустив неконтрольований занос свого автомобіля, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги в кювет з подальшим контактуванням лівої частини транспортного засобу з деревом неподалік будинку № 70 по вул. Вижницькій, в смт. Берегомет.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на середньому пасажирському ряду зліва салону автомобіля, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 26 від 05.04.2019 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення перелому кісток склепіння та основи черепа в лобнотім`яній ділянці зліва з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні КУ «Вижницька ЦРЛ».
Крім того, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_13 , який перебував на третьому задньому ряду пасажирських сидінь салону автомобіля, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 535 від 17.07.2020 року, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я з відсутністю небезпеки для життя.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог Правил дорожнього руху України:
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події, створенням аварійної обстановки та наслідками, що настали - спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_13 та настання смерті ОСОБА_12 .
Винуватість ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , а потерпілому ОСОБА_13 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвели до тривалого розладу здоров`я, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється в апеляційних скаргах.
Беручи до уваги, що в апеляційних скаргах прокурора та потерпілої ОСОБА_5 порушено питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, а обвинувачений ОСОБА_6 , апеляцію не подавав, апеляційний суд керуючись ст. 404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.
Що стосується застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, то суд першої інстанції невірно звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які дають можливість суду зробити висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Ці вимоги закону судом при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України порушені.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий, необережний злочин, яким було спричинено смерть потерпілого ОСОБА_12 та заподіяно середньої тяжкості ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , однак, як вбачається з вироку (а. с. № 228), визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину суд ці обставини до уваги не взяв.
Також суд не взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 допустив кілька грубих порушень правил безпеки дорожнього руху, зокрема, не врахувавши дорожню обстановку та наявність ожеледиці, перевищив максимально дозволену в населених пунктах швидкість руху більше чим на 30 км.
Крім цього, з даних про особу ОСОБА_6 вбачається, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення правил дорожнього руху.
За таких обставин, вирок щодо ОСОБА_6 в частині звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням підлягає скасуванню, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_5 в цій частині задоволенню.
Водночас, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі є надмірно суровим і не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.
У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся у його скоєнні, сприяв розкриттю злочину.
За таких обставин, розмір призначеного ОСОБА_6 основного покарання у виді п`яти років позбавлення необхідно пом`якшити до трьох років встановленою найнижчою межею санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
400 000 гривень моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 , відповідає характеру вчиненого обвинуваченим необережного злочину, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, вимогам розумності і справедливості та майновому стану обвинуваченого, тому підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 в цій частині немає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 409, 418 , 420 ч. 1 п. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Взяти під варту ОСОБА_6 в залі суду, строк відбуття покарання обчислювати з 02 лютого 2021 року.
В решту частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_1

Судді: [ підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3

Копія, згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _____________ ОСОБА_1
02.02.2021 р. (підпис)
М. П.

02 лютого 2021

ОСОБА_1