КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження з розгляду клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що строк перебування ОСОБА_6 під вартою з 11.08.2017 року по 17.10.2017 року не є попереднім ув`язненням, оскільки вже з 11.08.2017 року почався строк відбуття ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року та він прибув 21.09.2017 року для відбування покарання до Бориспільської виправної колонії №119, а тому відсутні підстави для його зарахування у строк покарання, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та зарахувати йому у строк покарання термін з 11.08.2017 року по 18.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/2342/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_1
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що визнавши термін перебування його під вартою з 11.08.2017 року по 18.10.2017 року, як період відбування ним покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року, суд першої інстанції не врахував такі обставини, що він відбуває покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року, яким йому було призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року у виді 4 років позбавлення волі, а ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.12.2018 року вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року було змінено і на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.10.2017 року по 07.12.2018 року, а відтак термін з 11.08.2017 року - є днем початку його перебування у місці попереднього ув`язнення та має бути зарахований у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 11.08.2017 року по 18.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи, що, за повідомленням Бориспільської виправної колонії №119, засуджений ОСОБА_6 був звільнений з місць позбавлення волі 10.03.2020 року умовно-достроково на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2020 року, а в апеляційній скарзі не порушував питання про її розгляд з його участю і його участь у судовому засіданні не є обов`язковою, то, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі засудженого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження з розгляду клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року, що діяла до 21.06.2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, провадження №13-31кс18, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Згідно Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, підставою для якого є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Враховуючи наведені вище вимоги закону, та дані про те, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року за ч. 1 ст. 121 КК України на 3 роки позбавлення волі та строк відбування покарання рахується з моменту його фактичного затримання, а засудженого ОСОБА_6 затримано 11.08.2017 року, відповідно до протоколу затримання засудженої особи від 11.08.2017 року і підставою затримання є вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року, який набрав законної сили 05.07.2017 року, та 21.09.2017 року ОСОБА_6 прибув до Бориспільської виправної колонії №119 для відбування призначеного цим вироком покарання, а ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2017 року зобов`язано керівника Бориспільської виправної колонії №119 здійснити переведення засудженого ОСОБА_6 до Чернігівського слідчого ізолятора та тимчасово залишено його у Чернігівському слідчому ізоляторі у зв`язку із розглядом кримінального провадження, і в подальшому вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, початок строку відбування якого рахується з моменту його затримання на виконання вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року - 11.08.2017 року, а ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.12.2018 року вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року відносно ОСОБА_6 змінено і на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18.10.2017 року по 07.12.2018 року, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що строк перебування засудженого ОСОБА_6 під вартою з 11.08.2017 року по 17.10.2017 року не є попереднім ув`язненням в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки вже з 11.08.2017 року почався строк відбуття ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та відповідає встановленим під час розгляду клопотання даним щодо відсутності підстав віднесення строку перебування засудженого ОСОБА_6 під вартою з 11.08.2017 року по 17.10.2017 року до попереднього ув`язнення, оскільки це є часом відбування ним покарання саме за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року.
У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , що 11.08.2017 року - є днем початку його перебування у місці попереднього ув`язнення, відповідно до вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року, та за яким він і відбуває покарання, оскільки положення ч. 4 ст. 70 КК України, на підставі яких вказаним вироком ОСОБА_6 було призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року у виді 4 років позбавлення волі, передбачають зарахування у строк покарання у цьому випадку покарання, повністю або частково відбутого за попереднім вироком, яким і є вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року, за яким ОСОБА_6 почав відбувати покарання 11.08.2017 року, а у кримінальному провадженні, де ухвалено вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 не обирався, а на підставі ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.10.2017 року ОСОБА_6 тимчасово залишено у Чернігівському слідчому ізоляторі у зв`язку із розглядом кримінального провадження, тому саме період з 18.10.2017 року по 07.12.2017 року (день набрання вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2018 року законної сили, відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суду від 07.12.2018 року), і є в даному випадку строком попереднього ув`язнення, а його зарахування у строк покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 (в редакції від 26.11.2015 року) здійснено ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.12.2018 року, тому підстави для зарахування ОСОБА_6 у строк покарання ще й терміну з 11.08.2017 року по 18.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відсутні.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни судового рішення, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3