КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2020 задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_2 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» без номера; сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» з № НОМЕР_3 ; футляр від сім-картки з написами « НОМЕР_4 , ICC: НОМЕР_5 »; сім-картку, на якій містяться записи, виконані іноземною мовою та номер НОМЕР_6 ; грошові кошти: 23 691 долар США та 545 Євро; мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», за яким закріплені наступні ІМЕІ: НОМЕР_7 та ІМЕІ: НОМЕР_8 . S/N: НОМЕР_9 , без акумулятора; сім-картку оператора мобільного зв`язку з логотипом Київстар з № НОМЕР_10 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та повернути ОСОБА_7 вилучене майно.
Посилаючись на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що клопотання слідчого розглянуто у відсутності власника майна, а зі змістом оскаржуваної ухвали захисник ознайомився лише 06.10.2020.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 , та на момент обшуку вказаної квартири вона перебувала за кордоном, що підтверджується копією паспорту.
У ході обшуку, в телефонному режимі ОСОБА_7 повідомила слідчого про місцезнаходження грошових коштів у її квартирі, та пояснила, що гроші отримані нею від здійснення господарської діяльності, на підтвердження чого присутній під час обшуку адвокат надав слідчому відповідні документи. Не зважаючи на це, слідчим прийнято рішення про вилучення грошових коштів.
Вилучені під час обшуку сім-карти та мобільний телефон також належать ОСОБА_7 та використовувались нею виключно в робочих цілях при здійсненні діяльності як туристичного агента, та не мають відношення до кримінального провадження № 0000549.
На переконання апелянта, органом досудового розслідування безпідставно вилучено вищезазначені грошові кошти, сім-карти та паспорти, мобільний телефон, оскільки вони не були зазначені в ухвалі слідчого судді, не отримані злочинним шляхом та не є предметом злочину, а тому мають бути негайно повернуті їх власнику - ОСОБА_7 , яка не має відношення до кримінального провадження № 0000549.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають у цивільному шлюбі, проживають однією сім`єю за вказаною адресою, жодного разу не викликались для проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженню, не допитувались, підозра їм не вручалась.

ОСОБА_7 , як фізична особа підприємець, з 2001 року займається господарською діяльністю, в тому числі таким видом діяльності як «організація подорожувань та турагентств», що підтверджується відповідними свідоцтвом про державну реєстрацію, випискою з ЄДРПО та свідоцтвом платника єдиного податку, має доходи від господарської діяльності, що підтверджується відповідними деклараціями та має відповідні рахунки в банку, а відтак походження вилучених в її помешканні грошових коштів є правомірним.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , дані про направлення їм копії ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі, зі змістом оскаржуваної ухвали захисник ознайомився 06.10.2020, тоді як подано апеляційну скаргу 09.10.2020, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000549 від 20.08.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч.ч. 4, 5 ст. 27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні, 20.08.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №0000549 про те, що починаючи з серпня 2019 року громадянин ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчиняє дії направлені на підготовку та фінансування умисного протиправного заподіяння смерті вбивства двох громадян Республіки Грузія.
29.01.2020 ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч.ч. 4, 5 ст. 27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.07.2020 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 , з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а саме: фотокарток із зображенням братів Дато та ОСОБА_10 , чорнових записів з відомостями про братів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Згідно протоколу обшуку від 04.08.2020, складеного старшим слідчим в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_12 , на підставі вищевказаної ухвали проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено речі та документи відповідно до протоколу обшуку.

Постановою старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_13 від 05.08.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000549 від 20.08.2019, серед іншого майна, речі вилучені 04.08.2020 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_2 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» без номера; сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» з № НОМЕР_3 ; футляр від сім-картки з написами « НОМЕР_4 , ICC: НОМЕР_5 »; сім-картку, на якій містяться записи, виконані іноземною мовою та номер НОМЕР_6 ; грошові кошти: 23 691 долар США та 545 Євро; мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», за яким закріплені наступні ІМЕІ: НОМЕР_7 та ІМЕІ: НОМЕР_8 . S/N: НОМЕР_9 , без акумулятора; сім-картку оператора мобільного зв`язку з логотипом Київстар з № НОМЕР_10 .

07.08.2020 прокурор відділу Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотання від 05.08.2020 про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_2 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» без номера; сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» з № НОМЕР_3 ; футляр від сім-картки з написами « НОМЕР_4 , ICC: НОМЕР_5 »; сім-картку, на якій містяться записи, виконані іноземною мовою та номер НОМЕР_6 ; грошові кошти: 23 691 долар США та 545 Євро; мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», за яким закріплені наступні ІМЕІ: НОМЕР_7 та ІМЕІ: НОМЕР_8 . S/N: НОМЕР_9 , без акумулятора; сім-картку оператора мобільного зв`язку з логотипом Київстар з № НОМЕР_10 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2020 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_2 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» без номера; сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» з № НОМЕР_3 ; футляр від сім-картки з написами « НОМЕР_4 , ICC: НОМЕР_5 »; сім-картку, на якій містяться записи, виконані іноземною мовою та номер НОМЕР_6 ; грошові кошти: 23 691 долар США та 545 Євро; мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», за яким закріплені наступні ІМЕІ: НОМЕР_7 та ІМЕІ: НОМЕР_8 . S/N: НОМЕР_9 , без акумулятора; сім-картку оператора мобільного зв`язку з логотипом Київстар з № НОМЕР_10 .
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку Київстар з № НОМЕР_2 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» без номера; сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» з № НОМЕР_3 ; футляр від сім-картки з написами « НОМЕР_4 , ICC: НОМЕР_5 »; сім-картку, на якій містяться записи, виконані іноземною мовою та номер НОМЕР_6 ; грошові кошти: 23 691 долар США та 545 Євро; мобільний телефон «SAMSUNGDUOS», за яким закріплені наступні ІМЕІ: НОМЕР_7 та ІМЕІ: НОМЕР_8 . S/N: R21H21BGH3E, без акумулятора; сім-картку оператора мобільного зв`язку з логотипом Київстар з № НОМЕР_10 , з тих підстав, що дане майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в межах кримінального провадження №0000549 від 20.08.2019 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в оскаржуваній ухвалі майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2020 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення вичерпного переліку майна, та не надано дозвіл на вилучення грошових коштів, сім-карти та паспортів, мобільного телефону, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, це не перешкоджає тимчасовому вилученню майна за наявності на те законних підстав, та накладенню на нього арешту.
Посилання апелянта на те, що вилучені грошові кошти, сім-карти та мобільний телефон належать ОСОБА_7 та не мають відношення до даного кримінального провадження, зокрема грошові кошти отримані нею від здійснення господарської діяльності, а сім-карти та мобільний телефон використовуються останньою виключно в робочих цілях при здійсненні діяльності як туристичного агента, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.
Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може містити у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, могло бути набуто кримінально-протиправним шляхом та відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають у цивільному шлюбі, проживають однією сім`єю за вказаною адресою, жодного разу не викликались для проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженню, не допитувались, підозра їм не вручалась, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, та є самостійною підставою для арешту, яке не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні.
Крім того, як убачається із даних клопотання прокурора, органом досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_8 до кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, за місцем проживання якого і було вилучено арештоване майно.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3