Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали подання за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Заступник начальника Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з поданням про приведення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2019 щодо засудженого ОСОБА_8 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_8 .
Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_8 з 18 червня 2019 року перебуває на обліку в Луцькому МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області. 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ. Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України та встановлено, що «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року, у задоволенні подання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, до засудженого застосовано положення ст.75 КК України, ним не відбуто жодного дня призначеного покарання, застосування положень ч. 3 ст. 74 та ч. 1 ст. 72 КК України та зарахування відбутої частини покарання є неможливим. Крім того, будь яких негативних наслідків для засудженого не настає, оскільки у випадку виконання ним покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину після закінчення іспитового строку засуджений звільняється судом від призначеного йому покарання, а тому прийшов до висновку про недоцільність приведення вироку щодо ОСОБА_8 у відповідність до чинного Закону.

У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню у зв`язку неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні подання органу пробації. Просить скасувати рішення суду і постановити нове, яким задовольнити подання заступника начальника органу пробації про приведення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_8 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали місцевого суду та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове, яким задовольнити подання органу пробації, дослідивши матеріали подання, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Положення ст.370 КПК України регламентують, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі прокурора, про те, що при призначенні засудженому покарання була застосована не та редакція закону України про кримінальну відповідальність, на думку суду апеляційної інстанції, заслуговують на увагу.
Відповідно до матеріалів судової справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з вимогами п.п.1, 2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у травні 2018 року.
На час вчинення вказаного кримінального правопорушення діяла редакція Закону України № 270-VI від 15.04.2008, яка передбачала покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Вирок щодо ОСОБА_8 ухвалений 25 січня 2019 року.
Однак, Законом України № 2617- VIІІ від 22.11.2018 редакція ч.1 ст.309 КК України була змінена, відповідно до якої вказане кримінальне правопорушення карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Положення ч.2 ст.4 КК України визначають, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частини 1, 2 ст.5 КК України регламентують, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Отже, Законом України № 2617- VIІІ від 22.11.2018 редакція ч.1 ст.309 КК України змінена і така редакція пом`якшує кримінальну відповідальність за ч.1 ст.309 КК України, за якою був засуджений ОСОБА_8 , а тому відповідно до положень ст.ст.4, 5 КК України, дія вказаного Закону поширюється і на ОСОБА_8 .
Крім того, посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на ту обставину, що приведення вироку щодо ОСОБА_8 у відповідність до Закону України № 2617- VIІІ від 22.11.2018 є недоцільним, оскільки до останнього застосовано положення ст.75 КК України, не ґрунтуються на вимогам матеріального права з огляду на таке.
Призначення покарання регламентується положеннями ст.ст.50, 65 КК України.
А інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачений положеннями ст.75 КК України, не є тотожним інституту призначення покарання, тому твердження місцевого суду про недоцільність приведення вироку щодо ОСОБА_8 , у відповідність до Закону України № 2617-VIІІ від 22.11.2018, тобто недоцільність пом`якшення останньому покарання за ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із застосуванням до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України є безпідставними, так як повністю суперечать положенням ст.ст.4, 5, 50, 65 КК України.
З огляду на наведене, суд першої інстанції, відмовляючи у поданні заступника начальника Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2019 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі.
Приписами ч.3 ст.74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням, за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.
Тому, оскільки ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а санкція ч.1 ст.309 КК України в новій редакції передбачає максимальне покарання у виді 5 років обмеження волі, враховуючи положення ч.1 ст.72 КК України, необхідно перевести покарання у виді позбавлення волі в покарання у виді обмеження волі за правилами, передбаченими ч.1 ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання заступника начальника Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 про приведення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2019 щодо засудженого ОСОБА_8 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 задовольнити
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2019 щодо засудженого ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання за ч.1 ст.309 КК України змінити.
Визначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців обмеження волі.

Головуючий:

Судді: