УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання інспектора СД Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001642,
встановив:
04.12.2020 року інспектор СД Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на куртку темно-зеленого кольору марки «Clothing» яка в була поміщена до с/п № 7239830, яку добровільно видав ОСОБА_5 у приміщенні кабінету №430 Хмельницького ВП ГУНГІ в Хмельницькій області, що за адресою м. Хмельницький, вул. Пушкіна 15.

01.12.2020 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001642, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 185 КК України.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, в зв`язку з наступним.

З матеріалів клопотання вбачається, що «в період часу з 23:00 год 29.11.2020 року, по 01:00 год 30.11.2020 року, невстановлена особа перебуваючи на території залізничного вокзалу що знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Проскурівська 92, таємно шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільного телефону «Sumsung М12», чим спричинила майнової шкоди ОСОБА_6 , на суму 7000 гривень.

02.12.2020 року у приміщенні кабінету №430 Хмельницького ВП ГУНГІ в Хмельницькій області, що за адресою м. Хмельницький, вул. Пушкіна 15, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав для вилучення куртку темно-зеленого кольору марки «Clothing» яка в була поміщена до с/п № 7239830, яка в даному кримінальному проступку має значення речового доказу.

Вищевказані речі є процесуальними джерелами доказів, на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В даному випадку клопотання дізнавача не містить жодних доводів щодо необхідності накладення арешту на куртку, враховуючи, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за ч. 1 ст. 185 КПК України за фактом таємного викрадення мобільного телефону. У клопотанні не зазначено підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження саме щодо вказаного майна, не вказано, доказом яких фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження може бути вказана куртка, тобто не обґрунтовано необхідності накладення арешту на куртку в контексті її відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин клопотання дізнавача про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання інспектора СД Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001642 повернути прокурору.
Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня одержання її копії може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду.
Слідчий суддя Хмельницького
міськрайонного суду ОСОБА_1