Справа № 462/5971/20
провадження 1-кс/462/1607/20
У Х В А Л А

30 вересня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001641 від 26.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , звернулася в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: полімерну упаковку блістер із ознаками деформації та залишками в середині речовини білого кольору, порожню полімерну пляшку ємкістю 2 л. із етикеткою «PEPSI», полімерну упаковку з написом «Світоч» «Зоряне сяйво» та 8 штук згорток із написам «Зоряне сяйво», дві порожні скляні пляшки ємкістю по 0,5 л. із написами «HLIBNY DAR класична», одна із корком, одну скляну пляшку ємкістю по 0,5 л. із написами «HLIBNY DAR класична» заповнена рідиною прозорого кольору, на корку якої наявні залишки марки акцизного збору, які вилучено з поляни, що розташована у лісі в районі 5-го парку м. Львова (широта 49,8386 довгота 23,9592).
В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене та вилучене під час огляду місця події від 27.09.2020 року, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001641.
Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власника чи володільця майна, з огляду на відсутність даних про такого.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0001641, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001641, 26.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 26 вересня 2020 року у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області із заявою звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності візуально знайомого хлопця на ім`я ОСОБА_6 , який в період часу із 16.00 год. до 19.00 год. 26.09.2020 року перебуваючи у лісопосадці 5-го парку м. Львова, штовхнувши її малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на землю, вчиняв удушення та намагався вчиняти сексуальні дії.
Під час проведення огляду місця події 27.09.2020 року в ході проведення огляду місця події, а саме поляни, яка розташована у лісі в районі 5-го парку м. Львова (широта 49,8386 довгота 23,9592) виявлено та вилучено полімерну упаковку блістер із ознаками деформації та залишками в середині речовини білого кольору, порожню полімерну пляшку ємкістю 2 л. із етикеткою «PEPSI», полімерну упаковку з написом «Світоч» «Зоряне сяйво» та 8 штук згорток із написам «Зоряне сяйво», дві порожні скляні пляшки ємкістю по 0,5 л. із написами «HLIBNY DAR класична» одна із корком, одну скляну пляшку ємкістю по 0,5 л. із написами «HLIBNY DAR класична» заповнена рідиною прозорого кольору, на корку якої наявні залишки марки акцизного збору.
Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.
Відповідно до вимог ст.ст. 236, 237 КПК України при обшуку, огляді слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.
Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час обшуку у підозрюваного речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається із постанови старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 27.09.2020 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0001641.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Таким чином, з огляду на те, що дане майно хоча і є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, проте, не є майном, яке відповідає критеріям визначеним в ч.2 ст.167 КПК України, тому у задоволені клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001641 від 26.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1