ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11сс/818/1380/20 Доповідач ОСОБА_2 Категорія : Категорія: у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2020 року, якою задоволено клопотання погоджене з прокурором клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002973 від 08.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого ОСОБА_11 .

Застосовано стосовно до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком до 24.08.2020 року без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Вважає, що судом було проігноровано той факт, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_9 частково визнав свою вину, розкаявся, усвідомив свою поведінку та всебічно сприяє органам досудового розслідування.
Крім того, слідчим суддею не було взято до уваги, що ОСОБА_9 має постійне місце мешкання в м. Харкові, раніше не судимий, йому 20 років, має родину та мешкає з матір`ю та бабусею, працює неофіційно.
05.08.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява захисника ОСОБА_10 про розгляд справи у її відсутність у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 відмовився від неї, як захисника.

Згідно ордерів б/н від 15.07.2020 року та копій свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю захист підозрюваного ОСОБА_9 здійснюють адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
10.08.2020 року ОСОБА_9 подав доповнення до апеляційної скарги в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід. Посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та доповнення до неї та просила звернути увагу суду на те, що на теперішній час дії ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України були перекваліфіковані на ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.
Зазначала, що судом першої інстанції не було взято до уваги особистість ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання у м. Харкові, має міцні соціальні зв`язки, а саме матір та хвору бабусю, з якими постійно проживав та які перебувають на його утриманні, оскільки він неофіційно працює на будівництві де заробляв кошти на утримання родини.
Вказувала, що слідчим невірно кваліфіковано дії ОСОБА_9 , оскільки він перебував у стані необхідної оборони.
Захисник ОСОБА_12 підтримала апеляційну скаргу та доповнення до неї та просила та просила її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що на даний час ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та з урахуванням доказів про вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам. Крім того, на даний час не всі свідки були допитані.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та доповнення до апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002973 від 08.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
25.06.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
25.06.2020 слідчий поліції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначав, внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 спрямованих на замах на протиправне заподіяння смерті потерпілому останньому було спричинено проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини справа, непроникаюче колото-різане поранення підключичної області справа, що підтверджено довідкою ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії» ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» від 08.06.2020 року.

Задовольняючи клопотання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , слідчий суддя виходив з того, що наявні ризики, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушення, застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, п.3, ч.1 ст.177 КПК України.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання в суді першої інстанції останній обґрунтовано підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства та протоколом огляду місця події, довідкою ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії» ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» від 08.06.2020 року, згідно якої потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різане поранення черевної порожнини справа, непроникаючого колото - різане поранення підключичної області справа, протоколами допиту потерпілого та свідків, протоколом пред`явлення осіб за впізнання за фотознімками за участю потерпілого, а також дослідженими новими доказами наданими стороною захисту, а саме висновками експертів №09-2204/2020 від 10.07.2020 року та №09-2371/2020, протоколом огляду речей та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, є неможливим.
Згідно первинно наданих стороною обвинувачення відомостей, 25.06.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.
Однак, 07.08.2020 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.
Нова підозра у вчиненні тяжких злочинів об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, навіть з урахуванням того, що дії ОСОБА_9 були перекваліфіковані, то на даний час він підозрюється у вчинені тяжких злочинів, які відносяться до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи та порушення громадського порядку, тобто зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний не зможе впливати на потерпілого чи свідків, оскільки він частково визнає свою вину, так як надаючи оцінку ризику незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Крім того, прокурором у судовому засіданні було підтверджено, що на даний час не всі свідки були допитані.

Також, колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та приймає до уваги те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, має соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють обрання підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не доведеності вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, оскільки такі питання судом вирішуються під час розгляду кримінального провадження по суті. На даному етапі суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту.

Враховуючи викладене вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді