Справа № 1-в/593/31/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області

"27" жовтня 2020 р.

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі
судового засідання ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бережани Тернопільської області клопотання начальника Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№46)» про виправлення описки та уточнення міри покарання у вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , засудженого 23 січня 2020 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№46)» ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, у якому вказав, що «у державній установі «Катеринівська виправна колонія (№46)» відбуває покарання засуджений ОСОБА_4 за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.01.2020 року за ст.190 ч.2, ст.71 ч.1 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до пункту 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 зазначено що сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. Згідно ч.4 ст.70 КК, якщо після постановления вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановления попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів). Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків). Таким чином, у часі, визначено момент, що розмежовує ці два правила це постановления обвинувального вироку. Так відповідно до мотивувальної частини вироку ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за ч.2 ст.190 КК України близько 15 години 18 липня 2018 року, тобто до постановления попереднього вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року, тобто в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком на підставі ч.4 ст.70 КК України. Тому просимо Вас виправити очевидну описку за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , а також уточнити остаточну міру покарання».

У судове засідання начальник Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№46)» ОСОБА_5 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, жодних заяв з приводу розгляду клопотання не подав.

Засуджений ОСОБА_4 про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином через Державну установу «Катеринівська виправна колонія (№46)», заяв та клопотань з приводу розгляду клопотання не подав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання не підтримав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки внесення таких виправлень у вирок суду призведе до фактичної зміни змісту вироку суду, що не є виправленням описки чи уточнення міри покарання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи із таких підстав:

23 січня 2020 року вироком Бережанського районного суду Тернопільської області затверджено угоду про примирення у кримінальному провадженні №-0000177 від 19 липня 2018 року, укладену 21 січня 2020 року у м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_4 з однієї сторони, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 з другої сторони.
Цим вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України за яким призначено йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 січня 2020 року покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 ( шість) місяців.
З врахуванням ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком суду (від 23 січня 2020 року) у виді 1 (одного) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року (призначене покарання у виді позбавлення волі терміном 5 (п`ять) років 2 (два) місяці) і остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на термін 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_4 призначеного за новим вироком суду, покарання частково відбуте за попереднім вироком суду від 24 жовтня 2018 року, а саме період з 20 липня 2018 року по 23 січня 2020 року (включно).

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Так, виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не може його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно може бути необґрунтованим, виступають підставою для зміни чи скасування рішення в апеляційному чи касаційному порядку.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати і номер документа, найменування сторони, прізвище особи тощо).
Отже, виправлення допущених у вироку чи ухвалі описок або арифметичних помилок допускається якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.
Вирішуючи заявлене клопотання про виправлення описки у згаданому вироку, суд констатує, що у клопотанні порушується питання про уточнення остаточної міри покарання, поряд з цим не вказано у чому полягає неточність у визначенні остаточного покарання, також відсутні будь-які відомості про описку у судовому рішення (зокрема, не вказано в чому вона полягає).
Натомість, у вироку суду чітко вказано про остаточне покарання до якого засуджений обвинувачений ОСОБА_4 , а саме: позбавлення волі на термін 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. Щодо виправлення описки у згаданому вироку, як зазначено вище, у клопотанні не вказано у чому полягає описка у вироку і яким чином вона має бути виправлена, а тому суд вважає, що у цій частині відсутній предмет судового розгляду у виді описки.
На підставі викладеного, керуючись ст.379 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№46)» про виправлення описки та уточнення міри покарання у вироці Бережанського районного суду Тернопільської області від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1