Дата документу 24.11.2020
Справа № 509/2643/17
ВИРОК
24 листопада 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02 грудня 2011 року, ОСОБА_9 , маючи при собі документи на вигадане прізвище ОСОБА_10 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, заїхав на складську базу № 12, що розташована за адресою: вул. Базова, смт. Авангард Овідіопольського р-ну Одеської обл., на якій, в період часу з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., в його транспортний засіб «RENAULT АЕ385» було завантажено товар, що належить ОСОБА_11 , для перевезення в м. Луганськ, на загальну суму 223440 грн, а саме: товарну продукцію у вигляді чоловічої білизни, яка знаходилася у 50 картонних коробках. Приблизні розміри 1 картонної коробки становлять: по довжині 1 м., по ширині 70 см., висота 80 см.
Заволодівши шляхом обману вказаною товарною продукцією, ОСОБА_9 вирішив позбутися продукції якою заволодів незаконним шляхом. З цією метою, в цей же день, він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_12 , якому запропонував придбати товарну продукцію, на що останній дав свою згоду.
Через деякий час ОСОБА_9 , зустрівшись з ОСОБА_13 на вул. Тираспольське шосе в м. Одесі, запропонував придбати продукцію якою він заволодів незаконним шляхом, на що останній дав свою згоду, та передав першу частину грошових коштів за придбання товарної продукції.
Після чого, спільно перевантаживши весь товар з вантажного автомобіля «RENAULT АЕ385» у вантажний автомобіль ОСОБА_13 марки «Фредлайнер», роз`їхалися в різні сторони.
Викраденим товаром ОСОБА_9 розпорядився як своїм власним, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_11 шкоду на загальну суму 223440 грн, що є великим розміром, так як шкода в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину тобто, станом на 2011 рік.
ОСОБА_9 в судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, не оспорював фактичні обставини та показав суду, що 02 грудня 2011 року, маючи при собі технічний паспорт на автомобіль де володільцем був вказаний ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, заїхав на автомобілі «RENAULT АЕ385» на складську базу № 12, що розташована на промтоварному ринку «7 км» за адресою: смт. Авангард Овідіопольський р-н, Одеської обл. На ринку, скориставшись зазначеним документом, отримав для перевезення товар - чоловічу білизну на загальну суму 223440,00 грн, яка знаходилася у 50 картонних коробках, яка належала ОСОБА_11 та передбачалась для перевезення в м. Луганськ. З метою розпорядження зазначеним майном він запропонував своєму знайомому ОСОБА_12 придбати його, на що той надав згоду. ОСОБА_13 частково розрахувався з ним та вантаж був перевантажений з автомобіля «RENAULT АЕ385» на вантажний автомобіль ОСОБА_13 марки «Фредлайнер». Він продавав товар ОСОБА_13 як свій власний не повідомляючи, що заволодів їм злочинно. У вчиненому розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_11 є мешканцем тимчасово непідконтрольної території України м. Луганськ. Вжитими заходами суд не зміг забезпечити його участь у судовому процесі, у зв`язку з чим, а також з урахуванням визнання ОСОБА_9 вини у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі, справа розглянута у відсутності потерпілого.
Судом за згодою учасників судового провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено судом, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий, характеризується як особа відносно якої скарги не надходили за місцем мешкання, одружений, працює не офіційно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обставинами, що або пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнає його щире каяття, сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення, знаходження на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особа обвинуваченого дають суду підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим відповідно до ст.75 КК України він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням, а також на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Питання щодо речових доказів судом вирішується відповідно до ст.100 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 просив скасувати арешт накладений на його майно під час досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечувала проти скасування арешту.
Постановою слідчого СО ОМ на промринку ГУМВД України в Одеській області від 15 лютого 2012 року накладено арешт на вклади, цінності, а також інше майно обвинуваченого ОСОБА_9 де б воно не знаходилось.
Згідно абзацу другого частини першої статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом враховується, що потерпілим не заявлявся цивільний позов, відомостей про наявність реального майна на яке було накладено арешт стороною обвинувачення суду не надано.
Суд приходить до висновку, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба та арешт підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.370-374, 474-475 КПК України,

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до чч. 1, 3, 4 ст.75, п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Процесуальні витрати у розмірі 3310,00 грн, пов`язані із залученням експерта, стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Скасувати арешт, який був накладений постановою слідчого СО ОМ на проминку ГУМВД України в Одеській області від 15 лютого 2012 року на вклади, цінності, а також інше майно обвинуваченого ОСОБА_9 де б воно не знаходилось.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя