Справа № 128/2988/19
ВИРОК
Іменем України

08 жовтня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000813 від 13.09.2019, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

13.08.2019 близько 11 год 00 хв гр. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи на меті заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, умисно, з корисливих спонукань, використовуючи довірливі відносини, звернувся до раніше знайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом тимчасового користування належних останньому повітряного компресора «Werk BMW-50» та зварювального апарату «Stromo SWM-270», але при цьому не маючи на меті їх повертати.
Так, ОСОБА_5 , будучи введеним в оману та впевненим у добросовісності намірів ОСОБА_4 , передав йому повітряний компресор «Werk BMW-50», вартість якого згідно з висновком експерта ВВКНДІСЕ № 6751/6752/19-21 від 23.10.2019 складає 2402,55 грн, та зварювальний апарат «Stromo SWM-270», вартість якого згідно з висновком експерта ВВКНДІСЕ № 6751/6752/19-21 від 23.10.2019 складає 3280,35 грн, які ОСОБА_4 потерпілому не повернув, а розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаюється у вчиненому. Суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті, потерпілому завдану шкоду не відшкодував, так як на даний час в Україні оголошено карантин, просить обрати йому покарання у виді громадських робіт.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду. Попередньо через канцелярію суду від нього надійшла письмова заява, в якій потерпілий просить судовий розгляд даного кримінального провадження проводити у його відсутність, також в заяві зазначив, що завдану йому шкоду обвинуваченим відшкодовано не було, тому просить призначити йому максимально суворе покарання.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого, та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не працює, завдану матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував.

Згідно з досудовою доповіддю Вінницького міськрайонного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, відсутність правопорушень та середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальнихправопорушень: соціально-психологічний супровід службою пробації обвинуваченого. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків:не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації відповідно до ч.2 п. 2 ст. 76 КК України.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позицію потерпілого, досудову доповідь Вінницького міськрайонного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді обмеження волі в межах санкції статі обвинувачення з приміненням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк якого закінчився.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають до стягнення процесуальні витрати на корить держави за проведення експертизи в сумі 314 грн.

Керуючись ст.ст. 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 314 (триста чотирнадцять) грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1