Справа № 134/1956/20
УХВАЛА
Іменем України

04 січня 2021 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника виправного центру ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області подання начальника державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)», погоджене з головою спостережної комісії Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

22 грудня 2020 року начальник державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» звернувся до суду із поданням, погодженим з головою спостережної комісії Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання вказує, що ОСОБА_4 засуджений вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18 травня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2020 року невідбуту частину строку покарання у вигляді позбавлення волі 2 роки 1 місяць 13 днів замінено на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2020 року зараховано в строк покарання час слідування під вартою до виправного центру 2 місяці 17 днів. Станом на 26 листопада 2020 року ОСОБА_4 відбув 2/3 частини строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому згідно ст. 81 КК України має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні представник виправного центру подання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений також підтримав подання та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор заперечила проти задоволення подання, вважаючи його передчасним, оскільки згідно ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі. Оскільки з дня винесення ухвали Херсонського міського суду Херсонської області, якою засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким, ще не минув один рік, він не може бути звільнений умовно-достроково.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

При регламентуванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і, відповідно, при конкуренції норм загальних і спеціальних застосовуються спеціальні норми.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18 травня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2020 року невідбуту частину строку покарання у вигляді позбавлення волі 2 роки 1 місяць 13 днів замінено на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2020 року постановлено зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 час слідування під вартою до дня прибуття до виправного центру з 30 червня 2020 року по 14 вересня 2020 року включно в кількості 77 днів із розрахунку відповідності одному дню тримання під вартою два дні обмеження волі.

З 14 вересня 2020 року по 25 листопада 2020 року засуджений ОСОБА_4 відбував покарання у державній установі «Олександрівський ВЦ (№ 104)», зарекомендував себе посередньо, заходи заохочень та стягнень не застосовувалися.
З 25 листопада 2020 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Крижопільський ВЦ (№ 113)». По прибуттю в установу до виробничого процесу не залучався.
Засуджений намагається дотримуватися вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, порушень режиму не допускає, заходи заохочення не застосовувалися.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі та особою, яка була направлена у місця обмеження волі.
Отже, в даному випадку при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 підлягають застосуванню положення ч. 8 ст. 154 КВК України.
Враховуючи, що ухвала про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_4 на 2 роки 1 місяць 13 днів обмеження волі та направлення останнього у місця обмеження волі була постановлена 30 червня 2020 року, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, тому у засудженого ОСОБА_4 не виникло права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При цьому суд вважає, що право засудженого ОСОБА_4 на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за ним залишається таке право при настанні строків, передбачених ч. 8 ст. 154 КВК України.
Суд також враховує, що за час відбування покарання у виді обмеження волі засуджений ОСОБА_4 не має жодного заохочення, не працевлаштований, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, які вказують на доведення виправлення засудженого.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає подання таким, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 537-539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання начальника державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)», погодженого з головою спостережної комісії Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Суддя