ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2214/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/670/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах

УХВАЛА
іменем України

09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Каланчак, Каланчацький район, Херсонська область, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія № 90» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , раніше судимого:
18.03.1999 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ст. 82 ч. 3, ст.45 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та сплатою штрафу в розмірі 740 грн.;
25.06.2003 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;
28.03.2006 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.1 ст. 309, ст. 75 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;
31.01.2007 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнений 02.11.2009 року по відбуттю строку покарання;
06.07.2010 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;
04.03.2011 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений умовно достроково 25.09.2013 року, невідбута частина покарання один рік 07 місяців 21 день;
24.03.2015 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 18, ст. 71 КК України до п`яти років 06 місяців позбавлення волі;
22.07.2015 року Каланчацьким районним судом Херсонської області від 22.07.2015 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 у період відбування покарання до оплачуваної праці не залучався, поряд з заохоченнями мав стягнення, є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі за тяжкі злочин проти власності, до нього тричі застосовувались заохочувальні норми, які не призвели до позитивних змін в особистості засудженого і не створили у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Крім того, ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.

В апеляційній скарзі засуджений просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема виконує роботи з благоустрою установи, приймає участь у санітарно-побутовій секції відділення СПС №2. Зазначає, що не працевлаштований в установі через нестачу робочих місць, у зв`язку з тим, що не має позову, а ДУ «ПВК № 90» працевлаштовує засуджених, які мають позов. Також, зазначає, що деякі роботи не може виконувати, оскільки має тільки 50 відсотків зору та порушення координації руху. Крім того, доводи прокурора про те, що він вже раніше судимий та умовно достроково звільнявся від відбування покарання вважає недоречними, оскільки законодавчо не закріплено положення, про те, що особа не може бути звільнена умовно дострокове від відбування покарання декілька разів.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 22.07.2015 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Початок строку 23.07.2015 року. Кінець строку відбування покарання 24.06.2021 року.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.07.2015 року, характеризується посередньо, відбуває покарання у Державній установі «Північна виправна колонія № 90» з 05.06.2017 року.
Під час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, має 1 стягнення за порушення вимог встановлених правил відбування покарання та 4 заохочення, з представниками адміністрації ввічливий, на заходи виховного впливу реагує, не працевлаштований, соціальні зв`язки підтримує, приймає участь у громадському житті відділення.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки за весь строк відбування покарання має лише 4 заохочення: 2 заохочення у 2016 році та у 2017 році і 2018 році по одному заохоченню. При цьому, поряд з заохоченням мав стягнення, характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, двічі до засудженого застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням та , крім того, раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак через незначний проміжок часу знову продовжував злочинну діяльність, що характеризує його з негативного боку та свідчить про неможливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що може зумовити продовження ним злочинної діяльності.
Застосування державою поблажливої норми у виді застосування покарання з випробуванням та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Крім того, пасивна форма поведінки, що складається лише в утриманні від порушень правил внутрішнього розпорядку є нормою поведінки кожного засудженого і не заслуговують заохочень.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2020 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи