У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 184/1301/20
Номер провадження 1-в/184/92/20

26 жовтня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг Миколаївської області, громадянки України, до засудження не працюючої, до засудження мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше один раз судимої,

засуджена 15.02.2019 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.02.2018 року, остаточний строк 03 роки 02 місяці обмеження волі,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ДУ"ПВЦ (№79)" - ОСОБА_5 , представника спостережної комісії ОСОБА_6 , засудженої ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

28.07.2020 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в обґрунтування якої остання посилаючись на те, що вона сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою довела, своє виправлення, а тому просить застосувати щодо неї умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджена свою заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені у ній обставини та просила її задовольнити, оскільки вона відбула передбачений ст..81 КК України строк та своєю зразковою поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Представник ДУ "ПВЦ (№79)" заяву засудженої ОСОБА_3 не підтримала та просила в її задоволені відмовити, оскільки засуджена не дотримується правил відбування покарання.
Прокурор просив відмовити у задоволенні вищевказаної заяви засудженої, посилаючись на те, що ОСОБА_3 своєю поведінку та ставленням до праці не довела виправлення.
Розглянувши заяву засудженої ОСОБА_3 заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.02.2019 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.02.2018 року, остаточний строк 03 роки 02 місяці обмеження волі.
Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_3 до Державної установи «ПВЦ (№79)» прибула 14.09.2018 року. На даний час працевлаштована до виробничої майстерні установи. За період відбуття покарання в установі ПВЦ-79 характеризується посередньо, заохочень та стягнень не мала, норма виробітку за останні місяці становила 40% при 40% ставці. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє корисну активність в організації їх роботи.
Згідно довідки про проведену соціально виховну роботу із засудженою ОСОБА_3 встановлено, що 05.06.2020 року з засудженою було проведено позачергову оцінку ступеню виправлення засудженої та зроблено висновок, що засуджена лише «стає на шлях виправлення» із середнім балом «задовільно».
У відповідності до приписів ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув передбачений ч.3 даної статті строк покарання:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Не відбутий строк покарання засудженою ОСОБА_3 станом на 26.10.2020р. становить 8 місяців 24 дня.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженої ст.81 КК України, оскільки відсутність заохочень, низька норма виробітку, за весь час відбування засудженою призначеного покарання, не може беззаперечно свідчити про виправлення засудженої.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, від виправлення засуджених.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.81 КК України, а відтак неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_3 .
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 про застосування щодо неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст оголошено 30.10.2020 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1