Справа № 643/5193/20
Провадження № 1-кп/643/1001/20
УХВАЛА

06.10.2020

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 17.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
01.04.2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

01.04.2020 року відповідно до здійсненого авторозподілу судових справ вищевказаний обвинувальний акт розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя: ОСОБА_8 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 призначено підготовче засідання у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2020 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Розпорядженням Керівника апарату Московського районного суду м. Харкова № 01-08/498 від 05.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи № 643/5193/20 (н/п 1-кп/643/1001/20), у зв`язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_8 внаслідок подання заяви про відставку.

Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п. 2.3.49 та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, кримінальне провадження № 643/5193/20 (н/п 1-кп/643/1001/20) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, направлено з Фрунзенського районного суду м. Харкова до Московського районного суду м. Харкова для розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вищезазначене кримінальне провадження розподілено судді ОСОБА_8 .

Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п. 2.3.49 та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, кримінальне провадження № 645/1027/18 (н/п 1-кп/6431208/20) передано на розгляд судді ОСОБА_9 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 10.08.2020 року справу передано судді ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання.

Вирішуючи питання про об`єднання вищезазначених кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до 1 ст. 334 Кримінального процесуального кодексу України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Кримінального процесуального кодексу України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

З аналізу вказаних норм процесуального права вбачається, що законодавець передбачив можливість, а не обов`язок прийняття рішення про об`єднання матеріалів кількох кримінальних проваджень в одне, в разі виявлення вказаних у законі підстав для цього.

Підстави об`єднання матеріалів досудового розслідування або кримінальних проваджень, передбачених ст. 217 Кримінального процесуального кодексу України, не передбачають їх обширного тлумачення.

В даному випадку, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2020 кримінальне провадження № 0000311 від 17.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, призначено до судового розгляду.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 10.08.2020 р., на стадії підготовчого провадження кримінальне провадження № 0000389 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, було вирішено передати судді ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням № 0000311.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000389, наразі воно перебуває на стадії підготовчого провадження, тоді як у кримінальному провадженні № 0000311 від 17.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, вже проведено підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

За таких обставин, враховуючи те, що по кримінальному провадженню № 0000389 відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України підготовче судове засідання ще не проведено, під час якого не виключено прийняття судом рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що наразі об`єднання кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 є передчасним, у зв`язку з чим в об`єднанні зазначених вище кримінальних проваджень слід відмовити.

Крім того, у судовому засіданні 06.10.2020 року прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечили.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України, в редакції згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Виходячи з положень розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

В силу приписів ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до розділу IV Кримінального процесуального кодексу України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.

Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, вчиняти вплив на свідків та вчиняти інші злочини.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні вказаного злочину (за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна), а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не має постійного джерела доход, не має достатніх міцних соціальних зв`язків.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує (позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна), не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкримінований злочин, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, жоден зі свідків не допитаний, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах та наркотичних засобів у великих розмірах, з метою збуту, вчиненому за попередньоюзмовою групою осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, враховуючи, в тому числі, і строки перебування під вартою.

Однак, на теперішній час існування ризиків, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують мати місце та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, що мають вагоме значення для вирішення цього питання, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим і продовжує ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд вважає, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Зважаючи на те, що 18 жовтня 2020 року спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 04 грудня 2020 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 217, 319, 331, 334, 369-372, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в об`єднанні кримінального провадження № 0000311 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України з матеріалами кримінального провадження № 0000389 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська слідчий ізолятор (27)» на 60 діб - до 04.12.2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.

Для обвинуваченого ОСОБА_6 строк оскарження обчислюється з моменту отримання копії даної ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 07.10.2020 року о 09:00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3