ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1355/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/827/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, працюючого різноробочим у ПП «Вєжа», перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 1 червня 2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
2) 9 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі;
3) 11 жовтня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 11 листопада 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 12 місяців 15 днів;
4) 18 серпня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10 травня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 19 днів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 серпня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 105100 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за наступних обставин.

7 червня 2020 року приблизно о 14 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, прибув до трамвайної зупинки «РМЗ» розташованої по вул. Південне шосе в м. Запоріжжі, де на відкритій ділянці місцевості, неподалік від мостової переправи ПАТ «Запоріжсталь», знаходився транспортний засіб автомобіль ВАЗ-2109 червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .
В подальшому, ОСОБА_7 знаходячись за вищевказаною адресою, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, впевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, за невстановлених слідством обставин, шляхом вільного доступу відкрив водійські двері автомобілю та продовжуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання автомобіля привів у дію двигун транспортного засобу та вирушив на ньому по вул. Південне шосе в бік вул. Діагональної в м. Запоріжжі, тим самим розпорядившись вказаним автомобілем на власний розсуд.
Тобто ОСОБА_7 незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ-2109 червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 47000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
7 червня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 8).
24 червня 2020 року о 12 годині 5 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 49-52).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що клопотання слідчого не містить посилання на докази, які свідчать про наявність ризиків та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки за допомогою більш м`якого запобіжного захожу, а викладені в клопотанні висновки про наявність ризиків ґрунтуються лише на оціночних судженнях.
Також зазначає, що він має зареєстроване постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, проживає однією сім`єю з дружиною та малолітньою дитиною, офіційно працевлаштований.
Підозрюваний ОСОБА_7 , який перебуває під вартою, в апеляційній скарзі та в окремих клопотаннях не просив забезпечити його участь в апеляційному суді. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи на адресу суду не звернувся, у зв`язку із чим у відповідності до ст. 405 КПК України колегія суддів приходить до висновку, що неявка захисника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, з тих підстав, що заявлені слідчим у клопотанні ризики є реальними та врай високими, в разі незастосування виняткового запобіжного заходу підозрюваний продовжить вчинювати кримінальні правопорушення, оскільки він раніше вже був судимий 5 разів за вчинення умисних злочинів, даний злочині вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, до підозрюваного вже застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, але він знову підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_7 раніше 4 рази судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі, корисливих тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше двічі звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, а маючи не зняті та не погашені судимості, знову підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, на цей час у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України (по яким до нього обирались запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, після внесення якої ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України), він проходив стажування в ТОВ «ВЭЖА» з 1 березня 2020 року, що не може свідчити про наявність офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику вчинення ним інших корисливих кримінальних правопорушень.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що ОСОБА_7 може незаконними засобами впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі, які є його знайомими, шляхом домовленості та залученням невстановлених осіб може здійснювати тиск на потерпілого ОСОБА_12 з метою зміни ним показань або відмови від їх надання.
Таким чином, не виключається можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам впливати на потерпілого чи свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має зареєстроване постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, проживає однією сім`єю з дружиною та малолітньою дитиною, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та утримати його від продовження злочинної діяльності.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що призначення застави саме в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам, і такий розмір застави, з урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин справи, не є непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 332/1355/20