Справа № 183/1936/20
№ 1-кп/183/1119/20

У Х В А Л А
07 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
28 січня 2020 року до Новомосковського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення заявленого прокурором клопотання не заперечував, одночасно заявив клопотання про передачу арештованого майна його підзахисному, так як вказане майно втрачає матеріальну цінність та стосовно нього було проведено всі необхідні дії для досудового розслідування.
Обвинувачений підтримав думку та клопотання свого захисника, просив повернути йому на зберігання арештоване майно.
Прокурор проти заявленого клопотання стороною захисту заперечував, вважаючи, що арештоване майно повинно зберігатися як речовий доказ до вирішення питання по суті.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає, що заявлене клопотання прокурором необхідно задовольнити, а в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до п.5 ч. 4 розділу 2 Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" - обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, направлений до суду до набрання чинності цим Законом і не призначений на момент набрання ним чинності до судового розгляду.
У відповідності до ч.2 ст.12 КК України - ч.1 ст.249 цього Кодексу віднесено до кримінальних проступків.
Аналізуючи викладене, суд, вважає, що даний обвинувальний акт, дійсно, підлягає поверненню прокурору для внесення змін з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Що стосується клопотання сторони захисту про передачу на відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт ОСОБА_3 суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вказане майно є предметом вчинення злочину, належних доказів втрати ним своїх властивостей суду не надано, а тому в задоволенні даного клопотання на даній стадії судового розгляду необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 170 КПК України, п.5 ч. 4 розділу 2 Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання про передачу на відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1