Справа № 683/1521/20
УХВАЛА
08 грудня 2020 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
його законного представника ОСОБА_5
неповнолітнього ОСОБА_6
його законного представника ОСОБА_7
його захисника ОСОБА_8
представника органу опіки та піклування
Старокостянтинівської районної державної
адміністрації Хмельницької області ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Вербородинці Старокостянтинівського району Хмельницької області, українець, громадянин України, учень 10 класу Немиринецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Старокостянтинівського району Хмельницької області, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України,
Неповнолітній ОСОБА_6 23 вересня 2019 року близько 11 год. 30 хв., будучи учнем 9-го класу Немиринецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Старокостянтинівського району Хмельницької області та перебуваючи під час уроку в коридорі поблизу вхідних дверей географічного класу зазначеної школи, що знаходиться по АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із однокласником
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи наміру на спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, проявивши злочинну недбалість, тобто не усвідомлюючи суспільної небезпеки своїх дій, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, взяв
лівою рукою за нижню частину спини (поясницю) ОСОБА_4 , а лівою ногою поставив підніжку та потягнув на себе, чим змістив центр ваги, внаслідок чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на спину, вдарившись при цьому лівою частиною голови об бетонну підлогу. Від
даного удару голови об бетонну підлогу, ОСОБА_4 втратив на декілька хвилин свідомість. В подальшому у зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_4 із отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до Старокостянтинівської ЦРЛ, де останньому надали першу медичну допомогу та було госпіталізовано у реанімаційне відділення Хмельницької обласної лікарні.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 для ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, епідуральної гематоми над лівою тім`яною часткою, лінійного перелому лівої тім`яної, скроневої кісток з переходом на основу черепа, які за ступенем важкості відносяться до тяжких ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Таким чином неповнолітній ОСОБА_6 заподіяв необережне тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України.
Прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки строком на два роки та передачі неповнолітнього під нагляд батьків до досягнення ним повноліття.
В судовому засіданні неповнолітній визнав себе винним у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, підтвердив фактичні обставини справи. Пояснив, що 23 вересня 2019 року під час конфлікту з однокласником ОСОБА_4 в коридорі сільської школи взяв лівою рукою за його тулуб і при цьому лівою ногою поставив підніжку, потягнувши його на себе, внаслідок чого останній впав, вдарившись головою об бетонну підлогу, та втратив свідомість. В подальшому потерпілого забрала швидка. Вказав на відсутність наміру спричинити ОСОБА_4 шкоду здоров`ю. Просив пробачення за вчинене, підтримав клопотання, запевнив в подальшій законослухняності та дотриманні визначених обмежень, строк яких просив зменшити до одного року шести місяців, надавши йому можливість по закінченню навчання в школі здобути освіту.
Законний представник підтримала клопотання, зобов`язувалась забезпечити належний нагляд за неповнолітнім сином, також просила зменшити строк обмежень до одного року шести місяців задля отримання сином освіти.
Захисник ОСОБА_8 також просив задовольнити клопотання прокурора із врахуванням прохання ОСОБА_6 зменшити строк обмежень для здобуття освіти.
Потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що 23 вересня 2019 року під час спровокованого ОСОБА_6 конфлікту, останній ображав його, шарпонув його за руку, подальших подій він не пам`ятає, так як прийшов до тями лише в лікарні. Підтримав клопотання прокурора, при цьому не заперечив проти задоволення прохання ОСОБА_6 про зменшення строку обмежень.
Аналогічну думку висловили законний представник потерпілого ОСОБА_4 його батько ОСОБА_5 та представник органу опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області ОСОБА_9 .
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України, йому виповнилось 14 років, тому відповідно до ст. 22 КК України він не досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України, настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_6 не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо малолітніх (неповнолітніх), перш за все, має бути забезпечення інтересів самого малолітнього (неповнолітнього).
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів
виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 , суд враховує особу неповнолітнього, який виховується матір`ю та батьком, навчається у 10 класі Немиринецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Старокостянтинівського району Хмельницької області, даних про його розумове чи інше психологічне захворювання, чи затримку психічного розвитку не встановлено, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та в службі у справах дітей, а також на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місце проживання та навчання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 алкоголем не зловживають, позитивно характеризуються за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувались, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітній ОСОБА_6 не досягнув 16 років і таким чином не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Виходячи з вищевикладеного, до ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру в виді обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки та передачі під нагляд батьків.
Оцінивши зібрані в данному кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вина неповнолітнього ОСОБА_6 у скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, доведена в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у виді заявлених обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки з врахуванням права на отримання освіти після закінчення навчання в загальноосвітній школі та передачі під нагляд батьків.
Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 284, 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України, суд
Клопотання задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:
- передачі ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття під нагляд батькам: матері ОСОБА_7 та батька ОСОБА_10 ;
- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, зобов`язавши неповнолітнього ОСОБА_6 , перебувати вдома за місцем проживання по АДРЕСА_1 повсякденно з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. у зимово-весняний період та з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. у літньо-весняний період на протязі одного року шести місяців.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку наподачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя