У Х В А Л А
про тимчасовий доступ до речей і документів
30.12.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №9, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 208 КК Республіки Білорусь, про тимчасовий доступ до речей та документів, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, в якому просив надати тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), (МФО НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд вказаного клопотання призначено на 30.12.2019. Одночасно, прокурор в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає необхідним залишити подане клопотання без розгляду, виходячи з наступного.

Зі змісту ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, а питання про залишення без розгляду такого клопотання чинним кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано, що свідчить про наявність прогалини в законодавстві, тому в силу дії засади законності воно має бути врегульоване та вирішене за правилами застосування аналогії кримінального процесуального закону.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

З огляду на зазначене, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності кримінального процесу, визначених ст. ст. 7, 22, 26 КПК України, оскільки особа, яка подала вказане клопотання не з`явилась в судове засідання та не підтримує його вимоги, з якими звернулась, слідчий суддя вважає необхідним залишити вказане клопотання без розгляду.

Разом з тим, слід зазначити, що в подальшому не позбавляє права на повторне звернення із даним клопотанням до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №9, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 208 КК Республіки Білорусь, про тимчасовий доступ до речей та документів залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1