Справа № 559/1996/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Дубно кримінальне провадження №0000116 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стовпець, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, із середньою освітою, тимчасово не працюючої, не депутат, раніше не судимої.
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 254 КК України

та угоду про визнання винуватості від 11 вересня 2020

В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 , користується присадибною земельною ділянкою, яка знаходиться у АДРЕСА_1 та належить їй на праві приватної власності із зазначенням цільового призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

У травні 2013 року, точної дати та часу судовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 на вищевказаній ділянці, площею 0.0706 га., діючи всупереч вимогам земельного законодавства України, самовільно облаштувала ставок площею 0.0598 га, зокрема довжиною 34 метри та шириною 17,6 метрів.

При цьому, ОСОБА_4 , без відповідного на те дозволу, змінила цільове призначення даної земельної ділянки, оскільки вона відносилась до категорії земель сільськогосподарського призначення та, внаслідок безгосподарського її використання, вказана ділянка втратила родючість та виведена із земель сільськогосподарського обороту.

Таким чином, ОСОБА_4 , використовує вищезазначену земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0598 га, з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушено вимоги п.(ґ) ст.211 Земельного кодексу України.

11 вересня 2020 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Захисник просив відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою, зазначивши, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного проступку становить три роки, при цьому вказав, що пре`явлення обвинувачення його підзахисній шляхом направлення обвинувального акта до суду

з укладеною угодою про визнання винуватості відбулось поза межами строку визначеного ст. 49 КК України. А тому постановлення обвинувального вироку судом з призначення покарання суперечить інтересам підзахисної. Просив справу призначити до судового розгляду у загальному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію захисника та зазначила, що укладенням даної угоди порушено її право на звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення.

Прокурор просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень п.7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 254 КК України та укладено угоду про визнання винуватості поза межами строку притягнення до кримінальної відповідальності. Зважаючи на встановленні обставини кримінального провадження та з урахуванням позиції захисту і обвинуваченої щодо прийняття рішенння про відмову у затвердженні укладеної угоди як такої, що порушує права, суд приходить до переконання про відсутність добровільність укладеної угоди, неналежне виконання вимог кримінально -процесуального закону щодо роз`яснення прав обвинуваченій, визначених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та прирходить до переконання, що укладена угода про визнання винуватості порушує права обвинуваченої у справі, а відтак не може бути затверджена судом.

На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 314, 371,372, 474 КПК України, суд,-УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 11 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000116 між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Судовий розгляд кримінального провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1