Справа № 629/3276/20
Провадження № 1-кс/629/689/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за №0000857 від 21.07.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.08.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосування ст.75 КК України, з іспитовим строком 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -
встановив:

Слідчий СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 22.07.2020 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідчий вказує, що 21.07.2020 року, близько 01-30 год., ОСОБА_7 перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, неподалік магазину «АТБ-маркет» на мкрн.3 в м.Лозова, Харківської області, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де побачивши раніше не знайомого ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та у якого при собі мається барсетка чорного кольору, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, здійснили напад на ОСОБА_10 поєднаний із нанесенням йому ударів в область обличчя та намагатись забрати барсетку, але потерпілий чинив їм супротив. Після цього, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_10 удар кулаком в область голови, від якого останній впав та втратив свідомість, а ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію злочинного наміру групи, наніс непритомному ОСОБА_10 декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла, та заволодів його барсеткою, вартістю 200 грн., в якій знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер платника податків на ім`я ОСОБА_10 , гаменець чорно - коричневого кольору, вартістю за 90 грн., грошові кошти в сумі 50 грн. однією купюрою, мобільний телефон марки «IPHONE 5», вартістю 4000 грн. Утримуючи при собі майно ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 4340 грн.
Дане кримінальне правопорушення внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2020 року за №0000857 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.
21.07.2020 року, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 06-00 год., протокол №44/86 та доставлений до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
За даним фактом 21.07.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку підозрюваного і його захисника - адвоката ОСОБА_5 , які наполягали на застосуванні до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, внаслідок не доведення прокурором існуючих ризиків, вислухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.08.2019 року, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна, не одружений, не працює, у зв`язку з чим не має соціально сталих зв`язків, враховуючи встановлені існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, відсутність тісних соціальних зв`язків та місця роботи, вчинення нового злочину в період іспитового строку за попереднім вироком суду, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.
Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться підозрюваним та захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі.
При цьому, суд враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст.ст.177,182,183,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000857 від 21.07.2020 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою визначити до шістдесяти днів, до 18.09.2020 року.
Розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначати.
В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про зміну запобіжного заходу, відмовити.
Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 .
Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1