УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2020 Справа №607/7981/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003079 від 19 жовтня 2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, не депутата, не працюючого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 року близько 08:00 год. водій ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем «Mercedes - Benz 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 та рухався крайньою лівою смугою вул. Микулинецька м. Тернопіль в напрямку вул. Острозького із швидкістю 72...75 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України). Під час руху водій ОСОБА_3 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України. В цей час проїзну частину дороги вул. Микулинецької, м. Тернополя, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, справа наліво відносно руху автомобіля Mercedes Benz 313 GDI» р.н. НОМЕР_1 переходила проїзну частину дороги пішохід ОСОБА_6 , чим порушила вимоги п. 4.14.(г) ПДР України, яким вказано, що пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження. Виявивши пішохода водій ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування, однак, через перевищення останнім межі максимально дозволеної швидкості, не зміг зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду, тим самим уникнути наїзду на пішохода. Унаслідок дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми голови із струсом головного мозку, закритим переломом кісток носа та зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин - підшкірною гематомою лобової ділянки справа із раною на її тілі, синцями повік обох очей, садном носа і саднами обличчя (без зазначення точної локалізації) із забиттям м`яких тканин, скол коронкових частин центральних верхніх різців; закритого перелому проксимального (верхнього) кінця правої плечової кістки; закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 4-го, 5-го, 7-го лівих ребер із забиттям лівої легені, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п. 2.2.1 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.4 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся. На даний час про вчинене він, ОСОБА_3 , щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Під час судового засідання захисник обвинуваченого звернувся до суду із клопотанням, яке підтримане обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 , про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а порушене щодо нього кримінальне провадження просить закрити.

В судовому засіданні прокурор не заперечив щодо задоволення вищевказаного клопотання та вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона примирилася з обвинуваченим ОСОБА_3 , який повністю відшкодував завдану злочином шкоду, вибачився за вчинене ним, жодних претензій в неї до нього немає та просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 Кримінального кодексу України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005р., відповідно до якої умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти, як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Тобто, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим визначено законом не як право, а як обов`язок суду.

Як вбачається з п. 14 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, постанова (ухвала) судді (суду) має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину в цій постанові слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності суд прийшов до переконання, що діяння, яке інкримінують обвинуваченому дійсно мало місце, воно містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а також те, що існують умови та підстави, передбачені КК України для звільнення його від кримінальної відповідальності. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення, в даному випадку ОСОБА_3 , необережного злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Підставою для його звільнення є певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує - примирення винного з потерпілим.

З врахуванням вищенаведених підстав та умов, з огляду на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності не є правом, а є обов`язком суду, обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

В кримінальному провадженні Тернопільською місцевою прокуратурою в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради було також подано цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 від злочину в сумі 14794,43 грн. Під час судового засідання прокурором заявлено усне клопотання про залишення цивільного позову без розгляду.

В кримінальному провадженні ОСОБА_6 також було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої в результаті ДТП, а саме: стягнення з СК «Страхової групи «ТАС» 71787 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди, а також стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 70000 грн. Проте, під час судового засідання ОСОБА_6 заявлено усне клопотання про залишення даного цивільного позову без розгляду.

У даному кримінальному провадженні наявний арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23.10.2018 року (справа №607/21519/18), а саме, на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_2 , 2004 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_7 , який частково був скасований ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 02.11.2018 року (справа №607/22408/18). На даний час відпала необхідність у вжитих заходах забезпечення кримінального провадження, а тому суд вважає, що арешт, накладений згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2018 року, слід скасувати повністю після вступу вироку в законну силу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 100, 284, 285, 286, 288, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0003079, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 жовтня 2018 року про його обвинувачення - закрити.

Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради про стягнення витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 від злочину в сумі 14794,43 грн. залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої в результаті ДТП, а саме: стягнення з СК «Страхової групи «ТАС» в її користь 71787 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 70000 грн. залишити без розгляду.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23.10.2018 року (справа №607/21519/18), який частково скасований ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 02.11.2018 року (справа №607/22408/18), а саме на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_2 , 2004 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_7 скасувати повністю після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області на протязі 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1