УХВАЛА
28 серпня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ТОВ «Спорт-сервіс» ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000107 від 31.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000107 від 31.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, яке обґрунтовано наступним.
Слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області 31.07.2020 внесені відомості в ЄРДР за №0000107 та проводиться досудове розслідування за ч. 1 ст. 366 КК України за фактом дій посадових осіб Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради при видачі містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 7 та Лідерсовський бульвар, 9.

Установлено, що 22.06.2020 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради на підставі заяви ТОВ Спорт-сервіс та ТОВ Лідер-Парк видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 7 та Лідерсовський бульвар, 9, а саме будівництво готелю з центром обслуговування туристів і реабілітаційним центром, в межах земельних ділянок, які знаходяться в оренді, за рахунок знесення об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності за адресою м. Одеса, Приморський район, Лідерсовський бульвар, 7 та Лідерсовський бульвар, 9 та благоустрою прилеглої території.

При цьому, земельна ділянка площею 0.0724 га з кадастровим номером :29:005:0034 на підставі відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та орендується ТОВ Лідер-Парк на підставі договору оренди від 31.10.2019 зі строком дії до 31.10.2039.

Земельна ділянка площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035 на підставі відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та орендується ТОВ Спорт-сервіс на підставі договору оренди від 11.03.2002 для експлуатації та обслуговування будинку адміністративно-побутового призначення.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 33 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності функції замовника комплексної забудови території може виконувати власник (користувач) відповідної земельної ділянки в межах такої земельної ділянки, переданої (наданої) йому в установленому законом порядку.
Разом із тим, установлено, що ТОВ Лідер-Парк як замовник містобудівних умов та обмежень не користується та не володіє земельною ділянкою площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035, у той же час, ТОВ Спорт-сервіс як замовник містобудівних умов та обмежень не має жодного відношення до земельної ділянки площею 0.0724 га з кадастровим номером :29:005:0034 та відповідно до діючого законодавства не може виступати замовником містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до Рішення Одеської міської ради №6489-VI від 25.03.2015 Про затвердження Генерального плану м. Одеси затверджено Генеральний план м. Одеси. Відповідно до Генерального плану м. Одеси, земельна ділянка розташована за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар 7 належить до території житлово-громадської забудови, а саме фізкультури та спорту.

Відповідно до Генерального плану м. Одеси, земельна ділянка розташована за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар 9 належить до території житлово-громадської забудови, а саме закладів охорони здоров`я та соціального забезпечення.

Відповідно до Рішення Одеської міської ради №1316-VII від 19.10.2016 Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси затверджено план зонування території м. Одеси та Приморського адміністративного району.

Відповідно до плану зонування, територія земельної ділянки розташованої за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар 7 площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035 (орендар ТОВ Спорт-сервіс) належить до категорії Г-4 (культурні та спортивні зони).

Відповідно до плану зонування, територія земельної ділянки розташованої за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 9 площею 0.0724 га з кадастровим номером :29:005:0034 (орендар ТОВ Лідер-Парк) належить до категорії та Г-5 (лікувальні зони).

Таким чином, незважаючи на встановлені обмеження щодо користування орендованої земельною ділянкою посадовими особами Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради на заяву ТОВ Спорт-сервіс видано містобудівні умови та обмеження від 22.06.2020 №01-06/178, що порушує правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій, спрямовані на забезпечення сталого розвитку населених пунктів, що в цілому, суперечить встановленим нормам та стандартам містобудування.

Враховуючи викладене, на думку прокурора, для забезпечення дієвості та ефективності кримінального провадження, з метою проведення повного та всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення, наявні підстави щодо арешту земельної ділянки за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 7 площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035.

Таким чином, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт (у тому числі заборонити відчуження та розпорядження, поділ та зміну цільового призначення земельної ділянки, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії або вносити будь які відомості щодо відповідного об`єкту нерухомого майна, зокрема щодо його поділу, розмежування, зміни цільового призначення, а також заборонити будь-яким особам проведення будь-яких підготовчих/будівельних робіт тощо) на земельну ділянку площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035, що розташована за адресою: м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 7.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив слідчого суддю його задовольнити на підставі, викладених у ньому обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, прокурор просив розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, проте прокурором не доведено та необґрунтовано те, що це викликано необхідністю забезпечення арешту майна.
В свою чергу, суд має забезпечити дотримання принципу справедливого балансу між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище стосовно другої сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V.v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, пункт 33 та «Ankerl v.Switzerland» від 23 жовтня 1996 року, заява № 17748/91, пункт 38, «Надточій проти України, заява № 7460/03 від 15 травня 2008 року).
Враховуючи викладене, у судове засідання здійснено виклик представників Одеської міської ради та ТОВ «Спорт-сервіс».
Представник Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Представник ТОВ «Спорт-сервіс» заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Крім того, зазначав, що твердження представника Одеської місцевої прокуратури № 3 щодо того, що відповідно до діючого законодавства ТОВ «ЛІДЕР-ПАРК» і ТОВ «СПОРТ-СЕРВІС» не можуть виступати замовниками містобудівних умов та обмежень від 22.06.2020 р. № 01-06/178 у зв`язку із тим, що ТОВ «ЛІДЕР-ПАРК» не користується та не володіє земельною ділянкою ТОВ «СПОРТ-СЕРВІС», а ТОВ «СПОРТ-СЕРВІС» в свою чергу не користується та не володіє земельною ділянкою ТОВ «ЛІДЕР-ПАРК», ґрунтується на здогадках, оскільки не зазначено, яка саме норма чинного законодавства була порушена при видачі містобудівних умов та обмежень. Крім того, на даний час рішень щодо комплексної забудови земельних ділянок за кадастровими номерами :29:005:0034 і :29:005:0035 Одеською міською радою не приймалось.
Слідчим суддею було встановлено, що Слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області 31.07.2020 внесені відомості в ЄРДР за №0000107 та проводиться досудове розслідування за ч. 1 ст. 366 КК України за фактом дій посадових осіб Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради при видачі містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 7 та Лідерсовський бульвар, 9.

Досудовим слідством встановлено, що земельна ділянка площею 0.0724 га з кадастровим номером :29:005:0034 на підставі відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та орендується ТОВ Лідер-Парк на підставі договору оренди від 31.10.2019 зі строком дії до 31.10.2039.

Земельна ділянка площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035 на підставі відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та орендується ТОВ Спорт-сервіс на підставі договору оренди від 11.03.2002 для експлуатації та обслуговування будинку адміністративно-побутового призначення.

Відповідно до Генерального плану м. Одеси, земельна ділянка розташована за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар 9 належить до території житлово-громадської забудови, а саме закладів охорони здоров`я та соціального забезпечення.

Відповідно до Рішення Одеської міської ради №1316-VII від 19.10.2016 Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси затверджено план зонування території м. Одеси та Приморського адміністративного району.

Відповідно до плану зонування, територія земельної ділянки розташованої за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар 7 площею 0.6 га з кадастровим номером :29:005:0035 (орендар ТОВ Спорт-сервіс) належить до категорії Г-4 (культурні та спортивні зони).

Відповідно до плану зонування, територія земельної ділянки розташованої за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 9 площею 0.0724 га з кадастровим номером :29:005:0034 (орендар ТОВ Лідер-Парк) належить до категорії та Г-5 (лікувальні зони).

В свою чергу, досудовим слідством встановлено, що 22.06.2020 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради на підставі заяви ТОВ Спорт-сервіс та ТОВ Лідер-Парк видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за адресою м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 7 та Лідерсовський бульвар, 9, а саме будівництво готелю з центром обслуговування туристів і реабілітаційним центром, в межах земельних ділянок, які знаходяться в оренді, за рахунок знесення об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності за адресою м. Одеса, Приморський район, Лідерсовський бульвар, 7 та Лідерсовський бульвар, 9 та благоустрою прилеглої території.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
На думку слідчого судді, у клопотанні недостатньо обґрунтовано відповідно до положень статті 170 КПК України підстави і мету арешту майна.
Так, згідно з ч. 1 ст. 356 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів - караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тобто санкція ч. 1 ст. 356 КК України не передбачає будь-якої конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у зазначеному кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Також у клопотанні слідчого відсутні посилання на те, що зазначена земельна ділянка визнана речовим доказом по кримінальному провадженню.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на те, що прокурором не було доведено необхідність арешту вищевказаного майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000107 від 31.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.
Повний текст ухвали проголошено 28 серпня 2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1