Справа №487/3116/20
Провадження №1-кс/487/3719/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 11.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000064,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 11.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000064.

В обґрунтування скарги зазначав, що слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000064 від 13.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_5 від 11.03.2020 зазначене кримінальне провадження було закрито. Вважає, що постанова слідчого є незаконною, передчасною, прийнятою без належної перевірки обставин кримінального провадження. Зазначає, що 13.09.2018 на виконання ухвали слідчого судді, Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області внесено відомості до ЄДР за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України. Однак в заяві ОСОБА_4 про вчинення злочину йшлося про правову кваліфікацію за ч.1 ст. 366 КК України. Слідчим при винесенні оскаржуваною ухвали не перевірено у повному обсязі, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000059 прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 не відбулось всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 з порушенням вимог КПК. Крім того розгляд кримінального провадження № 0000064 від 13.09.2018 проведено з порушенням приписів КПК та Закону України «Про прокуратуру», а саме постанова про створення групи прокурорів процесуальних керівників прийнята не уповноваженим прокурором Одеської області; визначення слідчого підрозділу ТУ ДБР у м.Миколаєві у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000064 від 13.09.2018 відбулось не уповноваженим прокурором. Посилаючись на викладене, представник ОСОБА_4 просив скасувати постанову Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 11.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000064.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000064, слідчий суддя дійшов наступних висновків:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що 13.09.2018 року на виконання ухвали слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_7 , Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000064 за заявою ОСОБА_4 від 20.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Постановою заступника прокурора Одеської області від 26.09.2018 року проведення досудового розслідування доручено слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області.

Постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області від 02.03.2020 року проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що на досудовому слідстві проведено наступні дії:

-26.10.2018 допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , який показав, що під час процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000059 від 06.10.2017 за ч.3 ст. 369-2 КК України, прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 вчинялись протиправні дії, які полягали у фальсифікації матеріалів кримінального провадження шляхом внесення до офіційних документів, складання їх та використання з метою незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності;

-02.11.2018 додатково допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , який надав додаткові покази стосовно проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-02.11.2018 допитаний в якості свідка прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , який показав, що ним здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000059 від 06.10.2017 за ч.3 ст. 369-2, яке в подальшому перекваліфіковано на ч.3 ст. 368 КК України, за результатами розгляду якого скеровано до суду. В рамках розгляду зазначеного кримінального провадження проведено невідкладний обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , який був легалізований ухвалою слідчого судді;

-отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження.

11.03.2020 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000064 від 13.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Частина 2 цієї статті передбачає, що поміж інших особливостей основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. При цьому ст. 2 Закону вказує на те, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 1 ст. 6 Закону передбачає здійснення судами правосуддя самостійно. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, та є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження, відповідно до вимог ст.110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так у заяві про вчинення злочину від 20.08.2018 року, ОСОБА_4 зазначає про вчинення прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, зокрема внесення до офіційних документів недостовірних даних.

Проте слідчим в ході проведення досудового слідства не перевірені у повному обсязі факти, викладені у заяві ОСОБА_4 , щодо можливого скоєння прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого саме ч.1 ст.. 366 КК України.

Таким чином у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не надана оцінка всім обставинам, на які посилався заявник у своїй заяві про вчинення злочину.

Отже, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 11.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000064 - задовольнити.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 11.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000064 - скасувати.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1