Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

18 вересня 2020 року м.Снігурівка

справа № 485/1212/20
провадження №1-кс/485/240/20

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянину України, розлученому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який працює в ТОВ МІС Індустрія стропальником, раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

в с т а н о в и в :
18 вересня 2020 року слідчий звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0000384 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Обґрунтування клопотання:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2020 близько 13:00 години ОСОБА_7 , перебував у стані алкогольного сп`яніння в с.Афанасіївка Снігурівського району Миколаївської області, та у нього виник злочинний намір, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_10 , без добровільної згоди останньої, з якою він раніше перебував у сімейних відносинах.

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, ОСОБА_7 прийшов до двору домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння. В подальшому ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей будинку, які були зачинені з внутрішньої сторони на металевий гачок та усвідомлюючи свої злочинні протиправні дії поштовхом тіла відкрив вхідні двері будинку та проник до нього.

Перебуваючи в приміщенні будинку, у кімнаті зали, виявив потерпілу ОСОБА_10 яка в цей час лежала на дивані та сказав їй щоб вона роздягалась, після чого зняв з себе одяг та схопив руками за руки останньої й повалив її на диван. При цьому ОСОБА_7 , діючи усупереч волі ОСОБА_10 ліг на неї зверху та, утримуючи своєю рукою руки потерпілої, став силоміць її роздягати.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_10 , без добровільної згоди останньої, намагався вступити з останньою в статеві зносини природнім шляхом, але не зміг цього зробити з фізіологічних причин.

Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі.

16.09.2020 року ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.152 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.152 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України на даний час стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК, а саме: останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією статті передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак за даною адресою проживає не постійно, зі слів матері працює в м. Києві, мати ніякого впливу на останнього не має; останній може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному проваджені, оскільки потерпіла від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 є його колишньою дружиною, з якою проживають їх спільні неповнолітні діти в будинку, в якому певний час проживав і сам підозрюваний, при цьому неодноразово після їх розлучення, в стані алкогольного сп`яніння приходив до будинку потерпілої, де влаштовував сварки та бійки, а основними свідками в даному провадженні є інші близькі родичі підозрюваного. Всі обставини в сукупності, враховуючи особу підозрюваного, свідчать про відсутність факторів, що можуть забезпечувати належну поведінку підозрюваного, стримувати його за місцем проживання. Вказує на те що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового розгляду. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, який негативно характеризується за місцем проживання, обставини кримінального правопорушення, обґрунтовану наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить запобігання зазначеним ризикам та може призвести до того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду,продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілу та свідків злочину.
Доводи сторін у судовому засіданні:
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні. Ще раз звертає увагу суду на наявність ризиків передбачених пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував відносно задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати більш м`який запобіжний захід такий як нічний домашній арешт, оскільки має утриманців,постійну роботу. Вказує на те, що домашній арешт можливо встановити за адресою його реєстрації, де він проживає з матір`ю.
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 також просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 20.00 до 07.00 години за адресою реєстрації та проживання підозрюваного. Вважає, що жодного ризику не існує. Звертає увагу суду на те, що потерпіла та свідки живуть у іншої місцевості, на значеній відстані від підозрюваного, тому останній ніяким чином не може на них впливати. При застосуванні запобіжного заходу просив врахувати те, що його підзахисний має утриманців, а саме сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей, раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, має постійну роботу,за місцем проживання характеризується посередньо, має стійкі соціальні зв`язки. Крім того просить врахувати суд те, що вчиненні раніше сварки з колишньою дружиною у стані алкогольного сп`янінні не може бути враховано судом в якості ризику, оскільки вони мали місце ще в переважній більшості у 2016 році, та всі факти є відмовними матеріалами. Вказує на те, що слідчим не доведено, що підозрюваний за станом здоров`я може утримуватися саме в слідчому ізоляторі.
Крім того, за клопотанням захисника у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що її син зареєстрований у неї в будинку, та коли повертається з роботи з м.Києва завжди проживає з нею. На першу вимогу ОСОБА_10 він завжди їй допомагає. Всі сварки ОСОБА_12 починає перша. ЇЇ син сплачує кредит за будинок в якому мешкає ОСОБА_10 разом з дітьми. Аліменти на утримання дітей сплачує вчасно. Вона як мати має на сина вплив, він завжди її слухає. Вона зможе сприяти в тому, щоб її син не спілкувався з потерпілою.
Мотивація суду:
Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період часу.
До такого висновку слідчий суддя прийшов, враховуючи наступні обставини.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення 16 вересня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України.
16 вересня 2020 року о 17.15 годині ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені вказаного кримінального правопорушення.
16 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України.
На даному етапі досудового розслідування підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_10 від 16.09.2020 року; витягом з кримінального провадження №0000384; протоколом огляду місця події від 16.09.2020 року (оглянута територія домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ); протоколом допиту потерпілої від 16.09.2020 року; протоколом огляду предмета (огляду телефону потерпілої) від 16.09.2020 року та фототаблицями до нього; висновком експерта №160 від 16.09.2020 року; висновком експерта №161 від 16.09.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.09.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.09.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.09.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Щодо ризиків.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Щодо ризику переховуватися від органу досудового розслідування, то слідчий з прокурором не обґрунтували його і не надали жодного доказу реальності його існування. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний може спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди, але цього недостатньо для обрання запобіжного заходу. Якщо про ризик переховування заявлено слідчим, суд має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним негативних дій.
Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.
Підозрюваний має на утриманні двох неповнолітніх дітей, матір пенсійного віку, з якою зареєстрований та не постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про стійкі соціальні зв`язки. В сукупності всі вказані фактори є стримуючими факторами від переховування.
Слідчий вказує, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, але зазначений ризик не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки підозрюваний одного свідка не знає взагалі, потерпіла та всі інші свідки проживають в іншому населеному пункті ніж підозрюваний, доказів того, що саме ОСОБА_7 вчиняє сварки та бійки з потерпілою матеріали клопотання не містять, оскільки немає доказів притягнення його до адміністративної чи до кримінальної відповідальності.
Щодо ризику «вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжувати свою злочинну діяльність», то слідчий суддя вважає, що вказаний ризик існує мінімально, з урахуванням посередньої характеристики підозрюваного та того, що він раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, однак його забезпечення можливе і застосуванням підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При обранні запобіжного заходу тяжкість покарання має враховуватися в сукупності з наявністю ризиків, але тяжкість злочину не є визначальною при застосуванні запобіжного заходу.
Згідно практики ЄСПЛ: При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року в справі «Хайредінова проти України».
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтересам забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 у період часу з 20 години до 7 години, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить зазначений ризик та виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.
Керуючись ст.ст.132,177,178,181,184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16 листопада 2020 року (включно).
Заборонити підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло - місце його проживання: АДРЕСА_1 , щоденно в період часу з 20:00 години до 7:00 години наступного дня.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, які діють до закінчення строку дії ухвали:
прибувати за кожною вимогою до слідчого Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, прокурора або суду;
не відлучатись без дозволу слідчого та (або) прокурора з території Снігурівського району у час дії заборони;
повідомляти органи досудового розслідування, суд про зміну місця проживання, роботи;
утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню Снігурівським ВП ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.
Строк дії ухвали - до 16 листопада 2020 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а підозрюваним - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 10 годині 00 хвилин 21 вересня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1