У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7062/20

№ 1-кс/183/1761/20

18 грудня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 05 жовтня 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений 06 червня 2014 року з Криворізької ВК № 80 за відбуття строку покарання;
- 06 січня 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. Звільнений 29 вересня 2017 року з Жовтоводської ВК № 26 за відбуттям строку покарання;
- 06 травня 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

та слідчого ОСОБА_3 ,
встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 30 жовтня 2020 року приблизно о 14 годині 25 хвилин ОСОБА_4 , знаходився в приміщенні магазину «Mobileray», який розташований за адресою: вул. 195-ї Стрілецької Дивізії, 6 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де в цей час побачив на підлозі незакриту жіночу сумочку та в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке знаходитись у вказаній жіночій сумочці. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 30 жовтня 2020 року о 14 годині 30 хвилини підійшов до вищевказаної жіночої сумочки та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з неї мобільний телефон, марки «Blackview A60 Pro», синього кольору вартістю 2270 грн. 69 коп., а також в якому була наявна сім карта оператора «Vodafone», вартістю 100 грн. У подальшому ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2370 грн.69 коп.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою. Крім того, вказав, що проти застосування домашнього арешту, оскільки є ризик вчиняти кримінальні правопорушення. За місцем проживання не має підтвердження того, що власник квартири не заперечує проживання ОСОБА_4 під домашнім арештом.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою, просить обрати домашній арешт, буде з`являтися до слідчого, тікати не буде.

Захисник ОСОБА_6 , вказав, що заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, врахувати, що ОСОБА_4 визнає вину, вчинений злочин не є тяжким, по вироку за ч.2 ст. 190 КК України вказано, що він кається, відшкодував збитки, зараз навчається та отримує стипендію, допомагає своєму неповнолітньому синові, має місце проживання і за цією адресою буде проживати.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризиків є доведеним, який і дає підстави для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

16 грудня 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що слідчим не доведено необхідність тримання під вартою ОСОБА_4 , тому суд, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішив, на основі принципу змагальності відмовити слідчому в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів, також суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин в період відбування покарання з іспитовим строк за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 р., що свідчить про те, що незважаючи на притягнення до відповідальності ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та продовжує вчиняти аналогічні корисливі злочини, а отже є підстави вважати, що підозрюваний, маючи можливість вільного пересування, зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення. Але наявність вказаного ризику не є достатнім на необхідним для застосування ОСОБА_4 , найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, при цьому суд враховує показання ОСОБА_4 , щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків, що свідчить про відсутність у нього наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд встановив, що підстави на які посилається слідчий при підтриманні клопотання про обранні запобіжного заходу тримання під вартою, є недостатніми. Крім того, слідчий не навів будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого, менш тяжкого запобіжного заходу. На думку суду сам факт вчинення кримінального правопорушення у короткий проміжок часу, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, як покарання за правопорушення, у якому винуватість ОСОБА_4 судом не встановлена.

Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки обґрунтування наявних ризиків для цього виду запобіжного заходу суд вважає недостатнім.

При цьому суд вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 необхідно задовольнити, застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Враховуючи досліджений ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає його обґрунтованим та достатнім для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком два місяці, що буде необхідним та достатнім для належного виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком два місяці.

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу передати на виконання до Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1