КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів
ОСОБА_2
за участю секретаря ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000824 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року, яким
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 1 жовтня 2019 року близько 11.50 год., керуючи автомобілем «УАЗ 3163-337» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною по вулиці Вокзальній у місті Яготин Київської області, поблизу будинку 68, у напрямку виїзду з міста Яготин, в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 та введених в дію з 1 січня2002 року, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», під час керування автомобілем перебував у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пунктів 2.3 б),д) Правил дорожнього руху України, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважним під час керування транспортним засобом, проявив злочинну самовпевненість, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.», рухався зі швидкістю близько 73,8 км/год., в порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та пункту 11.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», не переконавшись у безпечності свого маневру, на заокругленні дороги в праву сторону відносно напрямку його руху змінив напрямок руху автомобіля «УАЗ 3163-337» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічній смузі руху в напрямку центра міста Яготин. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події. Смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження оцінюються у сукупності та відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такі, оцінюються у сукупності та відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д), 2.9 а), 10.1, 11.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, цивільного позову, судових витрат.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_10 неправильно застосовано кримінальний закон, а саме: безпідставно не застосовано до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що санкцією ч. 3 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам матеріального права, зокрема, положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі прокурора, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

При призначенні покарання ОСОБА_4 судом першої інстанції враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, по місцю роботи характеризується негативно, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує відповідальність, кається у скоєному, частково відшкодував шкоду, завдану потерпілим, має тяжке захворювання, що підтверджується медичною довідкою Яготинської ЦРЛ та даними медичної картки хворого.
Одночасно місцевим судом не прийнято до уваги характеристику на обвинуваченого з місця проживання, надану стороною захисту, оскільки із змісту самої характеристики вбачається, що вона підписана друзями обвинуваченого, які, на думку суду, не можуть бути не зацікавленими у результатах розгляду справи. Разом з тим, характеристика видана депутатом Яготинської міської ради засвідчена печаткою Яготинської міської ради, не викликає у суду сумнівів. Також судом першої інстанції не прийнятий до уваги лист багатодітної сім`ї ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як доказ, позитивно характеризуючий особу, оскільки із змісту цього листа не зрозуміло, в який період свого життя, в якому році обвинувачений надавав допомогу вказаній сім`ї.

Врахувавши вказані обставини, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність, та призначив обвинуваченому за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурора не заперечуються висновки суду щодо виду та розміру основного покарання, призначеного ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на 6 років 6 місяців.

Разом з тим прокурором в апеляційній скарзі викладені доводи щодо неправильного застосування кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому в частині безпідставного незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, і колегія суддів вважає вказані доводи обґрунтованими.

Санкцією ч. 3 ст. 286 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком до 3 років.

З резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_4 вбачається, що суд не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не навів мотивів, якими він керувався, не призначаючи обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбачене санкцією ч. 3 ст. 286 КК України,

З огляду на характер допущених обвинуваченим грубих порушень вимог Правил дорожнього руху, внаслідок яких загинуло двоє осіб, обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що це є достатньою підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому у зв`язку з необхідністю застосування до обвинуваченого додаткового покарання, яке не було застосовано судом першої інстанції, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_4 основного покарання за ч. 3 ст. 286 КК України колегія суддів враховує такі ж обставини, що були враховані судом першої інстанції,а також те, що в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду в частині призначення ОСОБА_4 виду та розміру основного покарання, і прокурор після скасування вироку в частині призначеного покарання пропонує призначити обвинуваченому таке ж основне покарання, як призначив суд першої інстанції, а тому колегія суддів призначає ОСОБА_4 той сам вид і розмір основного покарання, що призначений судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з підстав, які наведені вище у цьому вироку.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України скасувати в частині призначення покарання.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, обвинуваченим ОСОБА_4 , який тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення копії вироку.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_13 ОСОБА_2