Дата документу 10.07.2020 Справа № 554/6246/20
Провадження № 1-кс/554/9689/2020
Ухвала
іменем України
10.07.2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві клопотання слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_2 про надання дозволу на затримання з метою приводу,

встановила:

слідчий звернулася до суду із вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 зарахований на військову службу до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду кулеметник 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти 1 механізованого батальйону В/Ч НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Однак, 23.07.2015, солдат ОСОБА_3 діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин, самовільно залишив місце служби В/Ч НОМЕР_1 , яка дислокується за місцем розташування: АДРЕСА_1 , та до теперішнього часу до військової частини НОМЕР_1 не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , 23.07.2015 року, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 , та продовжує ухилятися від її проходження до теперішнього часу, використовуючи вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

26.06.2020 ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_3 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.07.2020 до Октябрського районного суду м. Полтави направлені клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Слідчий вважає, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, ураховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення відповідно до ст. 183 КПК України, його необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, слідчий надала заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала, прохала його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно з клопотанням про застосування такого запобіжного заходу.

Органом досудового розслідування до суду подано клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 189 КПК України клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу розглядається судом негайно після одержання цього клопотання. Суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Ураховуючи обгрунтованість підозри та наявність ризиків, зокрема, і те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та не виключається можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, а також те, що участь підозрюваного у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу є обов`язковою, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання та надати дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 188-190 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

клопотання слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_2 про надання дозволу на затримання з метою приводу - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного до суду, закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії, а також у разі відкликання ухвали прокурором.

Строк дії ухвали 6 (шість) місяців.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1