Справа № 456/1633/19
Провадження № 1-кп/456/105/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Дідушичі Стрийського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 04.04.2019 близько 16:20 год., перебуваючи в с. Малі Дідушичі Стрийського району Львівської області, неподалік земельної ділянки ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, умисно наніс один удар ногою в лобкову ділянку посередині потерпілій ОСОБА_6 . Внаслідок нанесеного удару потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця в лобковій ділянці посередині, що згідно висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, зазначив, що з потерпілою ОСОБА_6 вони мешкають по сусідству. Потерпіла виявила бажання приватизувати земельну ділянку, у зв`язку з чим депутати Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області прибули на місце -земельну ділянку, яка перебуває у користуванні потерпілої. На місці події також були його родичі та родичі ОСОБА_7 . Потерпіла мала з собою камеру та знімала всі події. Депутати повідомили їй, що вона не зможе приватизувати земельну ділянку і тоді ОСОБА_6 вдарила його онучку ОСОБА_8 по руці, розпочала конфлікт з його дружиною та штовхнула її. Після цього, він правою ногою наніс потерпілій удар в область живота. Цивільний позов визнає частково, зокрема готовий відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 769, 73 грн., моральну шкоду - в розмірі 3 000, 00 грн. Просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з родиною обвинуваченого ОСОБА_4 у неї є конфлікт щодо земельної ділянки. Раніше, держава їй виділила 1,5 м. землі для проїзду, через що і виник конфлікт. Сім`я обвинуваченого часто ображає її, що і мало місце 04.04.2019 близько 16:20 год., після чого ОСОБА_4 вдарив її ногою в живіт. Після удару вона відчула печіння, з носа пішла кров та підвищився тиск. Після даного інциденту вона їздила у лікарню, однак обстеження одразу не проходила. Просить суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_4 та задоволити цивільний позов в повному обсязі.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що стосуються його особи. Для вирішення цивільного позову судом було досліджено висновок експерта №65 від 12.04.2019.

Таким чином суд вважає доведеним:

факт спричинення ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, матеріальний стан обвинуваченого, характеризуючі дані та приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Суд враховує позицію потерпілої про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах закону, однак підстави для застосування більш тяжкого покарання, у суду відсутні, зважаючи на особу обвинуваченого та його поведінку під час розгляду кримінального провадження.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що поведінка потерпілої обумовила конфлікт між нею та обвинуваченим, і потерпіла завдала удару онуці обвинуваченого, а потім штовхнула дружину останнього, то такі фактичні дані судом не досліджувалися, і докази в цій частині судом не перевірялися, зважаючи на застосування правових приписів ч.3 ст.349 КПК України.

Одночасно судом встановлено, що між сторонами дійсно існує земельний спір, який був мотивом вчиненого обвинуваченим діяння. Однак останній в судовому засіданні щиро розкаявся та вказав, що не мав права наносити удару потерпілій і свою провину визнає повністю.

24.09.2019 на адресу суду ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, який ухвалою суду прийнято до розгляду 15.10.2019.

ОСОБА_6 позовні вимоги мотивує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 їй не тільки спричинено обширний синець в місці нанесення удару, а й пошкоджено внутрішні органи, спричинено утворення підшкірних розривів жирової пліви, які вона постійно лікує. Внаслідок отриманої травми в неї присутні постійні болі живота та лобкової кістки, що в подальшому відобразилось різкими болями в області голови та душевними стражданнями. На ґрунті больового та психологічного стресу вона перестала нормально спати. Від болю живота не може піднімати вагомі домашні речі, повноцінно здійснювати роботу по господарству, а тому постійно змушена приймати ліки. Факт виникнення підшкірних розривів жирової пліви в області отриманого удару ногою ОСОБА_4 підтверджується результатами ультразвукового обстеження, проведеного 10.09.2019, з визначенням: «…в черевній порожнині встановлено факт анонезу 1, 7 см.». З часу спричинення їй тілесних ушкоджень вона змушена часто покидати свої домашні справи та по декілька разів на місяць відвідувати лікарів. Окрім цього, на протязі квітня-серпня 2019 року, за рецептами лікарів, вона купувала ліки для усунення наслідків травми та головних болей на загальну суму 2 700, 19 грн., копії яких долучила до позову. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду в розмірі 40 000, 00 грн., яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які вона понесла у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник цивільного позивача - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні позов просить задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково, зокрема матеріальну шкоду згідний відшкодувати у розмірі 769, 73 грн; що стосується відшкодування моральної шкоди, готовий відшкодувати позивачу 3 000, 00 грн.

19.11.2019 на адресу суду відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву, який відповідач мотивує тим, що під час проведення судово-медичної експертизи потерпілої на підставі представленої медичної карти амбулаторного хворого, була встановлена забійна підшкірна гематома гіпостральної ділянки. На експертизу було також надано амбулаторну карту хворої ОСОБА_6 з Стрийської ЦРЛ, з наступними висновками лікарів від 05.04.2019: уролог даних за урологічну патологію не виявлено; УЗД без особливостей; черговий хірург даних за пошкодження органів черевної порожнини на час огляду немає; загальний аналіз сечі, крові, цукру в нормі; гінеколог патології не виявлено; хірург на момент огляду скарга на болі в ділянці гематоми, в ділянці пупка. Болі біля пупка турбують ще до удару від сусіда (04.04.2019), на момент огляду даних за пошкодження внутрішніх органів немає; згідно з огляду потерпілої 08.04.2019 черговим терапевтом гіпертонічна хвороба 11 ст., ЦВХ, хронічний гастродуаденіт; сімейний лікар, огляд 10.04.2019 соматично здорова. Дані огляду судово-медичного експерта в лобковій ділянці по середині, майже горизонтально розміщений синець, овальної форми, розміром біля 11х8 см., з дещо розпливчастими контурами. Будь-яких інших видимих тілесних ушкоджень під час проведення судово-медичної експертизи не виявлено і за ступенем тяжкості таке відноситься до легкого тілесного ушкодження. Наведене спростовує твердження потерпілої про те, що внаслідок отриманого удару їй були пошкоджені внутрішні органи, підшкірні розриви жирової пліви, постійні болі в животі та лобкової кістки. Факт розриву жирової пліви позивач підтверджує результатом УЗД, проведеним 10.09.2019 з визначенням «встановлений факт анонезу 1, 7 см.», через 5 місяців після нанесення удару. Також немає підтвердження призначення та придбання ліків по чеках №88906 від 14.04.2019 на суму 564, 04 грн., №368521 на суму 55, 99 грн., №0135188 від 25.04.2019 на суму 149, 70 грн., №180505 від 26.07.2019 на суму 220, 00 грн., фіскальні чеки від 01.08.2019, 08.08.2019 на суму 656, 00 грн. та 284, 70 грн. Куплені ліки, що зазначені у фіскальних чеках не мають стосунку із отриманою позивачем травмою, оскільки призначені для лікування цукрового діабету, серцевої недостатності, ниркових захворювань та безсоння. Крім того, не знаходять підтвердження твердження позивача про те, що внаслідок отриманої травми вона була позбавлена можливості повноцінно виконувати домашню роботу, піднімати вагомі домашні речі, оскільки протягом серпня-вересня 2019 року повноцінно поралась біля господарства, про що свідчать фотокопії, долучені ним до матеріалів позову. Враховуючи наведене, він готовий частково відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 769, 73 грн, а моральну шкоду готовий відшкодувати в розмірі 3 000, 00 грн.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію свого клієнта.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 , що стверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність шкоди заподіяння ОСОБА_4 . ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження та причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, який підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі і висновком судово-медичної експертизи №65 від 12.04.2019.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт спричинення ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
На підтвердження понесених позивачем витрат майнового характеру, остання долучила до матеріалів кримінального провадження фіскальні чеки про купівлю ліків на загальну суму 2700, 19 грн.
Вивчивши цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди та ознайомившись з долученими ОСОБА_6 до матеріалів справи фіскальними чеками, суд вважає, що вимога про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до висновку експерта №65 від 12.04.2019, судово-медичним експертом, завідувачем Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» проведено судово-медичну експеризу ОСОБА_6 . Вказаним висновком виявлено та встановлено: при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено синець в лобковій ділянці посередині; дане тілесне ушкодження могло утворитись біля восьми діб до проведення судово-медичної експертизи, що може відповідати даті спричинення 04.04.2019, внаслідок дії тупого предмету і за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
До матеріалів справи позивачем ОСОБА_6 долучено наступні фіскальні чеки про купівлю ліків: №88906 від 14.04.2019 на суму 564, 04 грн., №368521 на суму 55, 99 грн., №0135188 від 25.04.2019 на суму 149, 70 грн., №180505 від 26.07.2019 на суму 220, 00 грн., фіскальні чеки від 01.08.2019, 08.08.2019 на суму 656, 00 грн. та 284, 70 грн.

Однак, слід зазначити, що не всі долучені ОСОБА_6 до матеріалів справи квитанції про купівлі ліків, свідчать саме про лікування нею ушкоджень, отриманих, внаслідок події, що мала місце 04.04.2019.
Так, препарат «Лоріста» призначений для лікування ниркових захворювань, цукрового діабету, серцевої недостатності, препарат «Біфрен» - від безсоння, препарат «Азомекс» - від тиску, препарат «Фенібут» - від порушення пам`яті, препарат «Ністатит» - від кишкової палички.
Крім того, твердження позивача про те, що внаслідок отриманого удару від ОСОБА_4 їй були пошкоджені внутрішні органи, внаслідок чого вона відчувала постійні болі в животі та лобкової кістки не заслуговують на увагу, оскільки факт розриву жирової пліви підтверджується результатом УЗД, проведеним 10.09.2019 з визначенням «встановлений факт анонезу 1, 7 см.», через 5 місяців після нанесення удару.

Також під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , на підставі наданої амбулаторної карти хворої ОСОБА_6 з Стрийської ЦРЛ, встановлено, що болі біля пупка турбували ОСОБА_6 ще до удару ОСОБА_4 (04.04.2019).

Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що від неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 було спричинено легке тілесне ушкодження у вигляді синця в лобковій ділянці посередині, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, що розрив жирової пліви утворився внаслідок дій ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, враховуючи той факт, що в судовому засіданні на підставі досліджених доказів доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а також беручи до уваги той факт, що позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в сумі 2700,19 грн. грн. не у повній мірі знайшли належне підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, суд приходить до переконливого висновку, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 769, 73 грн.

Що стосується стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 передбачає, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки отримане нею тілесне ушкодження призвело до істотних змін в її житті та негативно позначилося на її моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 4 000, 00 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, позивач зазнала моральних страждань через розлад здоров`я, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 /сорока / неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 680 /шістсот вісімдесят / грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 769 /сімсот шістдесят дев`ять/ грн. 73 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4 000 /чотири тисячі/ грн. моральної /немайнової/ шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1