Провадження № 1-кп/537/226/2020
Справа № 537/2819/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2020 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000091 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, немаючого утриманців, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту, звільнений по відбуттю покарання; вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2020 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_3 скоїв злочин за наступних обставин:

21.07.2020 близько 12 год. 35 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину «У Нелі» по вул.. Дорошенка, 4 в м. Кременчуці, помітив біля паркану вказаного магазину велосипед «Rover Centurion max 29 «18» 2019 Black/Grey Blue», який не був пристебнутий до нерухомого об`єкту, в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення вказаного велосипеду. Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, користуючись тим, що його дії непомітні для оточуючих, таємно повторно шляхом вільного доступу сів на велосипед «Rover Centurion max 29 «18» 2019 Black/Grey Blue» вартістю 3766,66 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 , та зник з місця вчинення злочину, чим вчинив крадіжку вказаного майна. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, так як обвинувачений повторно таємно викрав чуже майно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у скоєнні встановленого судом злочину таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно визнав у повному обсязі та пояснив про обставини та мотиви скоєного як вказано у описовій частині вироку. Додав, що того дня він приїхав до м. Кременчука в особистих справах. Коли знаходився поблизу магазину «У Нелі» по вул.. Дорошенка, побачив, як юнак поставив велосипед на стоянці велосипедів та пішов до магазину. В цей час він вирішив викрасти велосипед, підійшов до стоянки велосипедів, сів на велосипед, що залишив юнак, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, та поїхав у бік м. Горішні Плавні. Пізніше здав велосипед до ломбарду приблизно за 1500-1700 грн., точну суму він не пам`ятає. Кошти витратив на власний розсуд. Дуже шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілої.

Враховуючи покази обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 усвідомлює той факт, що він скоїв встановлений судом злочин та правильно розуміє обставини справи, і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого в скоєнні встановленого судом злочину підтверджується його показаннями в судовому засіданні, показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала суду, що 21.07.2020 її малолітній син, ОСОБА_7 , за її проханням поїхав до магазину на велосипеді «Rover Centurion max 29 «18» 2019 Black/Grey Blue», який належить їй і яким користується вся сім`я. Через деякий час син, ОСОБА_7 , зателефонував їй та повідомив, що у нього біля магазину викрали велосипед, після чого вона негайно викликала поліцію.

Матеріали кримінального провадження ніким із учасників процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні злочину таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази із тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будить позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання, пов`язане з визначенням міри та виду покарання обвинуваченому, суд, враховуючи вимоги ст.65-68 КК та реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання,приймає до уваги конкретні обставини справи,характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке є нетяжким злочином, розмір шкоди, спричиненої злочином, відсутність тяжких наслідків.

Судом також враховується особа обвинуваченого, який має постійне місце проживання, неодружений, не має утриманців,а отже, не має міцних соціальних зв`язків, непрацюючий, на час затримання зі слів проходив стажування у відділенні ТОВ «Нова Пошта», раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив даний злочин в період іспитового строку, на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та в психоневрологічному диспансері не перебуває, хронічних хвороб зі слів не має.

Крім цього, судом береться до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_3 при проведенні досудового та судового слідства сприяв встановленню істини по справі, спричинену шкоду не відшкодував у зв`язку з перебуванням під вартою та відсутністю доходу.

Під обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті закону за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України слід призначити остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності слід залишити тримання під вартою. При цьому суд виходить з того, що ризик вчинення правопорушень ОСОБА_3 з огляду на його схильність до вчинення злочинів, відсутність доходів, є вагомим. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, на думку суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є спричинення моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями особи, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вимоги потерпілої в частині відшкодування заподіяної майнової шкоди з урахуванням визнання обвинуваченим позову, виходячи з доведеності факту заподіяння такої шкоди, яка є наслідком протиправних дій обвинуваченого, та доведеності розміру шкоди в сумі 3766,66 грн., підлягають задоволенню.

ОСОБА_6 вказано, що внаслідок злочину їй та членам її сім`ї, кожен з яких користувався велосипедом, завдано також моральної шкоди. До суду з цивільним позовом ОСОБА_6 звернулася як цивільний позивач у власних інтересах, а не як законний представник неповнолітнього сина. Завдану особисто їй моральну шкоду вона оцінює у 5000 грн. Наявність моральної шкоди потерпіла обґрунтовує тим, що вона не може користуватися перевагами, які дає використання велосипеду, зокрема втратила оперативність пересування для вирішення необхідних побутових потреб. Внаслідок злочину вона пережила стресову ситуацію, змушена була ходити до відділку поліції, щоб давати свідчення, відпрошуватися з роботи, щоб відвідувати судові засідання, витрачати додаткові зусилля для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру злочину, який є ненасильницьким, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, яка в позові вказала, що переважно транспортним засобом користувався її син, але вона також користувалася велосипедом для вирішення побутових потреб. При визначенні розміру відшкодування судом також враховуються вимоги розумності і справедливості, беруться до уваги зміни, які відбулись у житті потерпілої у зв`язку із втратою майна. Суд вважає, що розмір моральної шкоди має бути не більший, ніж достатнім для відновлення втрат немайнового характеру потерпілої особи, і не повинен призводити до її збагачення, а тому вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим в вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2020 та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_3 з 24.11.2020.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк перебування під вартою з 12.08.2020 року з 17 год. 00 хв. до 23.11.2010 включно.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Речові докази: відеозапис на лазерному компакт-диску «Esperanza» CD-R 700 Mb в паперовому конверті залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави втрати на проведення експертизи в сумі 653 грн. 80 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3766 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1