КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000415 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року з підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000415 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України повернуто прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог КПК України.

Також, цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме по 19.06.2020 року включно з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На вказану ухвалу суду прокурор у провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ставить питання про скасування ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року як в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так і в частині повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000415 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та просить змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, а також повернути даний обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення в частині повернення прокурору обвинувального акта, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, оскільки вважає, що даний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в якому викладені всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст. 291 КПК України, в тому числі й ті, які згідно вимог ч.1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Також апелянт вказує, що положення ст. 314 КПК України не наділяють суд повноваженнями досліджувати докази, які здобуті під час досудового розслідування, надавати їм на стадії підготовчого судового засідання оцінку, а також надавати оцінку кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо під час розгляду справи по суті.

Вважає, що всупереч вимог ст. 314 КПК України, суд вийшов за межі свої повноважень, передбачених КПК України на стадії підготовчого судового засідання, в порушення приписів ст.ст. 2, 9, 23, 314, 370 КПК України, без з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами в судовому засіданні, дійшов висновку про відсутність події кримінального правопорушення.

Крім того, посилаючись на положення ч.1 ст.177 КПК України, прокурор вважає незаконним судове рішення і в частині обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів та вказує на існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , який не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, може переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілого з метою зміни останніми своїх показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої прокурором у провадженні апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000415 та апеляційні доводи в частині повернення прокурору обвинувального акта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як убачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки в ньому викладено ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначено правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність, викладено формулювання обвинувачення, яке висуває прокурор.

Приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000415, суд зазначив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 складений з порушенням вимог ст. 291 КПК України, оскільки всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. цієї статті, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також в ньому відсутнє належне формулювання обвинувачення, так як обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Також суд вказав, що в ході досудового слідства не знайшло свого підтвердження твердження про те, що тілесне ушкодження дитині спричинене від дії тупого твердого предмету (предметів), так як встановлена відсутність події кримінального правопорушення, оскільки на досудовому слідстві обвинувачений та потерпіла стверджували, що він не кидав доньку на підлогу, тримаючи за комірець футболки, а дитина просто вислизнула з рук батька, і тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 , який не утримав дитину в руках, в результаті чого дитина отримала синець на лобі, тобто легке тілесне ушкодження, не можуть кваліфікуватися за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України і його дії навіть кваліфікації на ст. 125 КК України не можуть отримати.

Отже суд дійшов висновку, що даний обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, є неконкретним, суперечливим та нечітким, який в тому числі не містить визначення, які саме конкретні дії не вчинив обвинувачений з метою доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, що порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, в тому числі і право на захист від конкретного визначеного обвинувачення, а тому обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами повернув прокурору для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статей 290-293 КПК України, впродовж розумного строку.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, оскільки виходячи із завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а оцінка викладених в обвинувальному акт обставин та їх відповідність кваліфікації дій обвинуваченого, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

Висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні і вдався як до дослідження обставин кримінального провадження, так і оцінки дій обвинуваченого та їх кваліфікації, що суперечить завданням цієї стадії кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині оскарження ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме по 19.06.2020 року включно з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, незважаючи на клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то задоволенню вони не підлягають, оскільки кримінальним процесуальним законодавством не передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, так як Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, визнано неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, тобто в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За викладеним, зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акту прокурору, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного повернення судом першої інстанції обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 прокурору є обгрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року в частині повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000415 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження №11-кп/824/2384/2020
Справа №362/2016/20
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1