Справа № 591/6619/18
Провадження № 1-кп/591/155/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Бубни, Роменського району, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ), гр-на України, не працюючого, не одруженого, судимого: 1) 16 липня 2009 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 240 годин громадських робіт; 2) 06 жовтня 2009 року Глухівським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 30 днів позбавлення волі; 2) 28 березня 2018 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В період з 21 грудня 2017 року по квітень 2018 року (точної дати встановлено не було) ОСОБА_6 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, шляхом зламу двері та стіни проник до дачного будинку, розташованого на території земельної ділянки АДРЕСА_3 , звідки викрав музичний центр, комп`ютерні колонки, тепловентилятор та дві електричні переноски, загальною вартістю 1861,88 гривень (переноски цінності для потерпілої не представляють), які належали потерпілій ОСОБА_4 після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні інкримінованого злочину не визнав, зазначивши, що наведеного злочину не вчиняв, а в наведений період часу перебував за кордоном в РФ, де відбував покарання. Також зазначив про те, що вилучені у його сестри колонки він придбав в магазині.
Покази обвинуваченого суд вважає обраним способом захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки вони спростовуються наданими суду доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 в своїх показах суду підтвердила вчинення відносно неї зазначеного діяння в наведений період часу, зазначивши також про те, що востаннє на дачі була в жовтні 2017 року, а після цього приблизно в квітні 2018 року їй повідомили про проникнення до її дачного будинку, а при прибутті на місце вона виявила сліди проникнення у вигляді зламу дверей та стіни в будинку, а в ньому зникнення вказаних речей.

Крім цього, свідок ОСОБА_7 в своїх показах підтвердив суду факт виявлення ним проникнення до дачного будинку ОСОБА_4 , після чого і повідомив потерпілу про це.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали суду покази про обставини їх участі в слідчому експерименті, проведеному за участю ОСОБА_6 за епізодом крадіжки.

Свідок ОСОБА_10 (сестра обвинуваченого) показала суду, що ОСОБА_6 одного разу приніс до неї додому комп`ютерні колонки, які в подальшому вона видала працівникам поліції. На її запитання про походження цих колонок, ОСОБА_6 сказав, що це не її справа і він їх знайшов.

Незначні неточності та суперечності між показами учасників провадження, суд відносить на давність описаних подій та не вважає такими, що спростовують провину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння.

Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

-заявою ОСОБА_10 про передачу працівникам поліції комп`ютерних колонок, які були викрадені з дачного будинку ОСОБА_4 (та повернуті їй згідно зберігальної розписки), а також протоколом їх огляду з фото (т. 1 а.с. 91-93, 95);

-двома висновками експертів товарознавців, яким підтверджується вартість викраденого у ОСОБА_4 майна (т. 1 а.с. 80-90);

-протоколом слідчого експерименту від 31 жовтня 2018 року (т. 1 а.с. 144) з відеозаписом, під час якого ОСОБА_6 добровільно, самостійно, без примусу продемонстрував місцезнаходження дачного будинку, механізм та в який спосіб він проникав до житла, які узгоджуються з показами потерпілої (крім цього він описував обстановку в будинку, яка співпадає з зафіксованими на відео фактичними даними).

Будь-яких переконливих підстав для недовіри наведеним доказам чи щодо їх неналежності та недопустимості, суду наведено не було.

При цьому, не дивлячись на те, що покази обвинуваченого про його перебування в РФ на момент вчинення інкримінованого злочину згідно первинного обвинувачення підтверджені документально (т. 2 а.с. 42-43), проте цю обставину суд не вважає достатньою для підтвердження невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення, оскільки по-перше, прокурором належним чином було під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України змінено обвинувачення (зазначене вище) з уточненням часу вчинення кримінальних правопорушень. По-друге, давність описаних в обвинуваченні подій як зі сторони потерпілої так і зі сторони обвинуваченого дозволяє стверджувати про можливість похибки в зазначенні часу вчиненого діяння. По-третє, більш об`єктивні та достовірні докази у вигляді показань свідка ОСОБА_10 , у якої були вилучені колонки потерпілої та слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 , інформація в якому узгоджується з фактичними обставинами справи, на думку суду переважають в їх сукупності над показами обвинуваченого та дозволяють суду в достатній мірі стверджувати про доведеність його вини за цим епізодом.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини (крім періоду скоєння) вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення за цим епізодом доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, скоєними повторно, поєднаними з проникненням до житла, вчинив таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна вартістю 1861,88 гривень, що належало ОСОБА_4 , тобто вчинив крадіжку, кваліфікуючими ознаками якої є скоєння злочину повторно та проникнення до житла.
В той же час, оскільки згідно попереднього вироку суду, ухваленого відносно ОСОБА_6 , останній з 23 січня 2018 року і по теперішній час перебуває під вартою, тому встановленими обставинами стосовно часу вчинення цього кримінального правопорушення суд вважає період з 21 грудня 2017 року по 23 січня 2018 року.

Крім цього, згідно зміненого обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному, в невстановлений час придбанні, перенесенні та зберіганні бойових припасів (23 пістолетних патронів калібру 9х18 мм, 11 патронів калібру 7,62 мм, корпусу гранати РГД-5 та запалу типу УЗРГМ), які були виявлені та вилучені 22 вересня 2018 року працівниками поліції під час огляду в дачному кооперативі «Залізничник № 2» в районі будинку 84 по вул. Озерній в м. Суми.
Допитаний в якості обвинуваченого за цим епізодом ОСОБА_6 свою вину не визнав, зазначивши про те, що зазначені боєприпаси йому не належать, він їх ніколи не бачив, а покази по цьому епізоду давав зі слів працівників правоохоронних органів.
Так, на обґрунтування провини за цим епізодом, зокрема, в частині незаконного придбання, перенесення та зберігання саме ОСОБА_6 зазначених боєприпасів, стороною обвинувачення подано лише протокол огляду, під час якого слідчим було виявлено та вилучено з даху споруди у вказаному дачному кооперативі боєприпаси, та протокол слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого за цим фактом.
Проте, ці докази суд, у відповідності до вимог ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає неналежними, з огляду на недостовірність та суперечливість зазначеної в них інформації.
Таких висновків суд дійшов з огляду на наступне.
За фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до ЄРДР внесено відомості 22 вересня 2018 року о 16.57 год., підставою для чого слугував рапорт оперативного працівника від 22 вересня 2018 року, зареєстрований за № 68911, в якому зазначено про те, що було отримано інформацію з СІЗО м. Суми про те, що ОСОБА_6 у вказаному в обвинуваченні місці зберігає боєприпаси.
В той же час, в справі міститься повідомлення від УСБ України в Сумській області на адресу Сумського ВП від 22 вересня 2018 року, зареєстроване за № 68951 (тобто після наведеного рапорту), з приводу незаконного поводження з боєприпасами (т. 1 а.с. 96-98).
Жодних інших матеріалів про отриманні інформації саме з СІЗО стосовно цього кримінального правопорушення (або від ОСОБА_6 ) суду надано не було.
Після внесення відомостей до ЄРДР 22 вересня 2018 року о 16.57 год., слідчий в цей же день о 18.30 год. проводить огляд ділянки місцевості у вказаному дачному кооперативі, де під час огляду даху споруди і виявили пакет з боєприпасами (т. 1 а.с. 100).
Як слідчий дізнався про місце проведення огляду (до з`ясування цих обставин у ОСОБА_6 ) суду зазначено не було, тобто складається враження про те, що орган досудового розслідування до отримання цієї інформації саме від ОСОБА_6 вже достеменно знав точне місцезнаходження боєприпасів.
Слід також зауважити і про те, що, у разі повідомлення цієї інформації у встановленому законом порядку саме ОСОБА_6 більш достовірним та належним доказом цих обставин було б проведення за його участю слідчого експерименту, який слідчий проводить лише 31 жовтня 2018 року (т. 1 ас. 139).
При цьому, інформація яка зазначена в протоколі огляду суперечить об`єктивним даним зафіксованим на відеозаписі слідчого експерименту, на якому чітко видно, що споруда, на яку вказував обвинувачений, як на місце зберіганні боєприпасів, не має даху, а прокурор на запитання суду стосовно цих суперечностей жодним чином не пояснив їх, як і не перевірив їх у встановленому порядку, хоча і мав таку можливість в тому числі під час досудового розслідування.
Також суд вважає за необхідне зауважити і про те, що неналежним та недостовірним протокол огляду та протокол слідчого експерименту суд вважає і з огляду на те, що фактично вони ґрунтуються на непідтверджених словах обвинуваченого, які він не підтвердив суду та на узгодження з якими (для встановлення їх достовірності) не подано жодного іншого доказу.
Іншими словами, всупереч ст. 240 КПК України, проведений слідчий експеримент, окрім показань та інформації, що суперечить протоколу огляду, не містить жодних інших відомостей, які б в сукупності з іншими доказами могли б свідчити про достовірність і цього доказу (наприклад він не містить такої інформації, яка б не була відома правоохоронцям чи яка б свідчила, що саме ОСОБА_6 в цьому місці зберігав боєприпаси).
Інші докази, подані прокурором по цьому епізоду, зокрема, три висновки експертиз (т. 1 а.с. 215) та отримані судом покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які і в цьому слідчому експерименті приймали участь в якості понятих, самостійно та в сукупності не доводять першочергових обставин незаконного поводження з боєприпасами саме обвинуваченим, оскільки по-перше, висновки експертиз підтверджують лише факт приналежності виявлених предметів до боєприпасів, а по-друге, зазначені свідки не були безпосередніми очевидцями дій, в яких обвинувачується особа.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що першочергові докази, якими виявлено та вилучено боєприпаси (протокол огляду) та слідчий експеримент за участю обвинуваченого визнані судом неналежними та недостовірними, вони не можуть бути покладені в основу вироку, всі інші докази є похідними від них, а отже інформація, яка міститься в них також не може використовуватись на обґрунтування провини обвинуваченого, що, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, повинно тлумачитись на користь обвинуваченого, а отже прокурором не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, вчинене ОСОБА_6 , тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_11 суд не вбачає.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою, не працює.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, його майновий стан, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та вчинення злочину судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_11 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме це покарання сприятиме досягненню мети кримінального провадження, з визначенням остаточного покарання згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України (оскільки, як зазначено вище, крадіжка ОСОБА_6 не могла бути вчинена після 23 січня 2018 року та мала місце до винесення попереднього вироку суду).
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертних досліджень за фактом викрадення майна, підлягають стягненню з обвинуваченого; процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз по епізоду незаконного поводження з боєприпасами слід віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його застосування до вступу вироку в законну силу.
На підставі ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, керуючись ст.ст. 368, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати його.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки.
Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_6 засуджується цим вироком та засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2018 року, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання рахувати з 23 січня 2018 року.

Речові докази: комп`ютерні колонки залишити в користуванні власника; 18 пістолетних патронів та 5 гільз калібру 9 мм, 8 патронів та 3 гільзи калібру 7,62 мм, сигнальний патрон, сумку чорного кольору, залишки гранати РГД-5 та залишки запалу УЗРГМ - знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 858 гривень, а інші процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1