Справа № 542/401/20
Кримінальне провадження № 1-кп/542/125/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2020 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, Полтавської області, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України , одруженого, не працюючого, з середньою освітою, на утриманні має 4 малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:
20.02.2020 року невстановленою слідством особою за допомогою мережі Інтернет в смт. Нові Санжари та Новосанжарському районі Полтавської області були організовані масові мітинги та протистояння законним вимогам влади у зв`язку із тим, що у цей день до медичного центру Національної гвардії України «Нові Санжари», розташованого за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, смт. Нові Санжари, провулок Курортний, 44, із міста Ухань Китайської народної республіки організований приїзд громадян України та іноземних громадян для проходження карантину через можливу підозру інфікування коронавірусом.

Так 20 лютого 2020 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті автодороги, неподалік магазину «Валентина» та залізничного переїзду, що по вул. Центральній, 3, в с. Руденківка, Новосанжаського району Полтавської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виражалася під час присутності на місці працівників правоохоронних органів, на зауваження не реагував, та кидав каміння, які піднімав з узбіччя автодороги, в проїжджаючі автобуси та службові автомобілі Національної поліції та Національної Гвардії України, у яких перебували працівники правоохоронних органів, а також громадяни, що були евакуйовані з м. Ухань Китайської Народної Республіки та які доправлялися для проведення карантинних заходів до медичного центру Національної гвардії України «Нові Санжари», що розташований у смт. Нові Санжари по провулку Курортному, 44, у зв`язку з епідемією коронавірусу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав. В своїх діях кається. Докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні діяння визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує наступне.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В силу статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків.

Згідно статті 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення.

Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді, підготовленої провідним інспектором Новосанжарського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 69 КК України вбачається, що, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До такого висновку суд також приходить, зважаючи на: відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і готовності нести кримінальну відповідальність що оцінюється, як критична оцінка обвинуваченим своєї злочинної поведінки - що в сукупності з обставинами кримінального провадження, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд також враховує, що злочин вчинено 20.02.2020 року. За період, що сплинув, до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не притягався.

Щодо можливості сплати штрафу ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, та просив застосувати до нього покарання у вигляді штрафу, оскільки останній має мінливий неофіційний дохід, який є достатнім для виконання ним обов`язків по сплаті штрафу, процесуальних витрат.

У відповідності до тлумачення рішення Конституційного суду України №15-рп/2004 від 02.11.2005 року, щодо поняття справедливості призначення кримінальних покарань, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є безумовною підставою недискримінаційного підходу та неупередженості суду, що означає не тільки передбачений законом склад злочину та рамки покарання, а і те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд вважає за необхідне вирішуючи питання призначення покарання застосувати практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію з прав людини, як джерело права. У відповідності до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року, таким є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), справа «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), де Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А тому для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» (рішення від 30.10.2014 року), слідує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати серед інших чинників, характер та суворість застосування стягнень.

Таким чином до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосовано ст. 69 КК України, яка регламентує призначення покарання, нижче від найнижчої межі ніж передбачено законом, тобто санкцією ч.1 ст. 296 КК України.

Враховуючи вище зазначене та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахування особи винного такими є: повне визнання вини, щиросердне каяття та сприяння у розслідуванні кримінального провадження, а відтак суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі нижче від найнижчої межі. На переконання суду таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1