У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003065, №0000957

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2020 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгіюль Ташкентської області Узбекистан, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2020 року ОСОБА_6 засуджений ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, - пройти пробаційну програму направлену на зміну поведінки неповнолітнього «Життєві навички».

Цим же вироком засуджений ОСОБА_7 :

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, - пройти пробаційну програму направлену на зміну поведінки неповнолітнього « ОСОБА_9 про кримінального мислення».

Задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 . Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави - військової частини НОМЕР_1 м. Миколаєва витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 3554,50 грн.

Задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі міської лікарні №3 м. Миколаєва. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 4286,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 16 756,91 грн.

Задоволено частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 витрати на відшкодування моральної шкоди в розмірі 35 000 грн. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, - пройти пробаційну програму направлену на зміну поведінки неповнолітнього «Життєві навички».

Просить вирок у відношенні ОСОБА_7 змінити в частині відшкодування моральної шкоди та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 вважає вирок таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані щодо особи обвинуваченого, формально послався на обставини, що пом`якшують покарання, та не надав їм належної оцінки.

Просить врахувати, що у судовому засіданні обвинувачені визнали свою вину та щиро розкаялися у вчиненому, також вчинили злочин у неповнолітньому віці.

Вважає, що призначення покарання ОСОБА_6 без застосування ст. 69 КК України є дуже суворим та таким, що за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого.

Також захисник вважає, що суд першої інстанції суттєво перевищив розмір задоволення цивільних вимог потерпілого ОСОБА_10 щодо відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що потерпілий отримав частину грошової компенсації, а в судовому засіданні він обґрунтував підстави для стягнення на його користь моральної шкоди.

На думку апелянта, суд не врахував майновий стан обвинуваченого ОСОБА_7 та не вжив всіх можливостей для справедливого вирішення цивільного позову потерпілого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

11.07.2017, близько 02:50, неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи спільний злочинний умисел, зайшли до магазину «Заходи», розташованого по вул. 3 Слобідська (Дзержинського), 50 Б, у м. Миколаєві, в якому у той момент перебувала продавець ОСОБА_11 , усвідомлюючи відкритість своїх дій для оточуючих, ОСОБА_6 взяв з прилавку магазину 2 банки напою "Рево" та пачку цигарок "Вінстон", а ОСОБА_7 взяв з прилавку магазину 2 банки напою "Рево" та вони разом вибігли з магазину, утримуючи викрадене при собі.

В подальшому, з місця вчинення правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 103 грн 26 коп.

Крім того, 12.03.2019, близько 21:00, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , Особа 1 та ОСОБА_7 , попередньо домовившись, зустрілись біля будинку № 22-Б по пр. Центральному у м. Миколаєві разом з Особа 2 та Особа 3.

Після чого, ОСОБА_6 , Особа 1, Особа 2, Особа 3 та ОСОБА_7 всі разом пройшли до магазину «Одеса», який знаходиться неподалік Центрального ринку у м. Миколаєві, де придбали алкогольні напої та пішли у бік вул. Соборної у м. Миколаєві, по дорозі розпиваючи алкогольні напої.

12.03.2019 близько 23:00, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , Особа 1, Особа 2, Особа 3 та ОСОБА_7 прийшли на вул. Соборну у м. Миколаєві, де ОСОБА_6 внаслідок вживання алкоголю почав себе поводити зухвало та агресивно по відношенню до оточуючих. На спроби Особа 1, Особа 2, Особа 3 та ОСОБА_7 заспокоїти ОСОБА_6 , останній ніяк не реагував.

13.03.2019, близько 00:40, ОСОБА_6 вибіг на зупинку громадського транспорту, розташовану по вул. Соборній у м. Миколаєві, де продовжив себе неадекватно поводити, б`ючи ногами металеві урни для сміття, розташовані навпроти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 78 Д, де на вказаній зупинці громадського транспорту також перебували ОСОБА_10 , Особа 4, Особа 5 та Особа 6, які підійшли на зупинку громадського транспорту з кафе «Піраміда», що розташоване на перехресті вул. Соборної та пр. Центрального у м. Миколаєві.

В цей час, повар магазину «Суши Wok» Особа 7, через скляну вітрину вказаного закладу помітив, як ОСОБА_6 б`є ногами металеві урни розсипаючи з них сміття. Далі, Особа 7, з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 , вибіг з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підійшов до останнього та завдав ОСОБА_6 один удар рукою в область голови, від якого той впав на спину на землю неподалік місця, де стояв ОСОБА_10 , Особа 4, Особа 5 та Особа 6.

13.03.2019 о 00:45, на зупинку громадського транспорту, розташовану по вул. Соборній у м. Миколаєві, зі сторони вул. Московської, підійшли ОСОБА_7 , Особа 2, Особа 1 та Особа 3, які помітили лежачого на землі на зупинці їх знайомого ОСОБА_6 , поруч з яким стояли ОСОБА_10 , його дівчина Особа 4, Особа 5, Особа 6.

Далі, ОСОБА_7 та Особа 2 підійшли до ОСОБА_10 та почали звинувачувати останнього у побитті їх знайомого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 відкинув звинувачення та пояснив, що ОСОБА_6 збив з ніг працівник магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », через те, що ОСОБА_6 перевертав ногами металеві урни для сміття біля вказаного магазину.

Під час вказаної розмови, у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , для чого ОСОБА_7 дістав із правої задньої кишені розкладний ніж сріблястого кольору, який рахував зручним знаряддям вчинення злочину та почав утримувати зазначений ніж у руках за спиною, але не довів свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 до кінця, так як в цей час, між дівчатами з компанії ОСОБА_10 Особа 4, Особа 5, Особа 6 та дівчатами з компанії ОСОБА_7 Особа 1 та Особа 3, через раптово виниклі неприязні стосунки виник конфлікт, під час якого дівчата намагались спричинити одна одній тілесні ушкодження. У зазначений конфлікт втрутився ОСОБА_7 , який почав штовхати Особа 4, в свою чергу ОСОБА_10 , вступившись за Особу 4, відштовхнув ОСОБА_7 від останньої.

ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , відкликав останнього від натовпу та утримуючи розкладний ніж у руках за спиною почав зближатись з ОСОБА_10 . Останній, розуміючи агресивний характер дій ОСОБА_7 , направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень, відштовхнув від себе ОСОБА_7

13.03.2019 о 00:52, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на зупинці громадського транспорту по вул. Соборній у м. Миколаєві, навпроти магазину «Суши Wok», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 78-Д, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільну небезпеку, свідомо, допускаючи можливі наслідки, утримуючи розкладний ніж у правій руці, стоячи навпроти ОСОБА_10 , підійшов до останнього та завдав ОСОБА_10 удар ножем в область черевної порожнини зліва.

ОСОБА_10 , не усвідомлюючи, що йому було спричинено ножове поранення, схопив ОСОБА_7 обома руками за плечі та повалив його на землю напроти входу у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний. 78 Д.

В свою чергу, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , перебуваючи у напівсидячому положенні, утримуючи у правій руці розкладний ніж завдав ОСОБА_10 один удар в область лівого стегна, після чого ОСОБА_10 відійшов від ОСОБА_7 та помітив на своєму одязі кров.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправних характер своїх дій, з місця вчиненого ним злочину зник, та в подальшому 13.03.2019 р. був затриманий працівниками Управління патрульної поліції в Миколаївській області біля «Макдональдсу», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 43, який знаходиться неподалік зупинки громадського транспорту по вул. Соборній у м. Миколаєві.

Отже ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням великого чіпця та клубової кишки та сліпого поранення м`яких тканин лівого стегна. За ступенем тяжкості рана в лівій здухневій області з раньовим каналом, що проникає до брюшної порожнини з пошкодженням великого чіпця та клубової кишки відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя; рана на зовнішній поверхні лівого стегна з пораненням м`яких тканин відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Судом першої інстанції ОСОБА_13 визнаний винним:

-у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України;

-в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , а також потерпілий ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_14 до апеляційного суду не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_8 проти апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд встановив наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Доводи захисника про наявність підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначене ОСОБА_6 покарання за видом та розміром, який визначив суд першої інстанції передбачено санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника про те, що призначене ОСОБА_6 покарання без застосування ст. 69 КК України, є занадто суворим та таким, що за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого, є безпідставними, з огляду на таке.

Призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та місцем навчання характеризується посередньо, проживає разом із матір`ю.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині та вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Хоча ОСОБА_6 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому злочині, але з огляду на обставини вчиненого злочину, суд вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного йому покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, про що просить захисник.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Окрім того, зважаючи на неповнолітній вік обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та беручи до уваги думку органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк, можливе за рахунок здійснення нагляду з боку пробації, із застосуванням соціально-виховних та профілактичних заходів, суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, 104 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вимога апелянта про пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 до арешту та застосування вимог ст. 75, 104 КК України, не відповідає вимогам закону, оскільки особа не може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням у разі призначення покарання у виді арешту (ч. 1 ст. 75 КК України).

Тому вимога захисника про призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 69 КК України у виді арешту на певний строк із застосуванням вимог ст. 75, 104 КК України, не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів захисника про те, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 щодо відшкодування моральної шкоди, то вони є також безпідставними, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином в сумі 100 000 грн (т. 1 а.с. 227).

Наявність моральної шкоди потерпілий пояснив тим, що він зазнав страждань у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, оскільки йому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя. Він зазнав душевних страждань, які були пережиті ним під час перебування в лікарні, після отримання тілесних ушкоджень, проведення операцій та хвилювання, у зв`язку з можливими наслідками через отримання тяжких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції врахував встановлені під час судового розгляду обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , характер та обсяг перенесених потерпілим душевних страждань, їх тривалість, а також розписку від 10.02.2020, написану власноруч про те, що потерпілому ОСОБА_10 частково відшкодована моральна шкода в сумі 5000 грн.

З огляду на наведені позовні вимоги, суд першої інстанції, задовольнивши в цій частині позов частково, на думку апеляційного суду, обґрунтовано стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 35 000 грн.

За такого, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3