Справа № 164/1867/20
п/с 1-кп/164/208/2020
Категорія: 411100000
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 від 25 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перемишляни Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з базовою загальною середньою освітою, студента державного навчального закладу „Львівське вище професійне політехнічне училище, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 в травні 2020 року, в с. Дусанів Перемишлянського району Львівської області, перебуваючи за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , з метою підробки невстановленою досудовим розслідуванням особою посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року, є документом, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом та видається після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, передбаченому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складання теоретичного і практичного іспитів у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС, через всесвітню мережу Інтернет, а саме соціальну мережу „Instagram акаунт „рrаvа_vоdiуа, надав зазначеній вище невстановленій досудовим розслідуванням особі персональні анкетні дані про себе та власне фотозображення у електронній формі, які були використані нею в подальшому для підробки у невстановленому місці та у невстановлений час посвідчення водія категорії „В серії НОМЕР_1 , виданого 5 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 сервісним центром МВС № 8042 (згідно відомостей у самому документі). Після незаконного виготовлення даного документу ОСОБА_4 отримав його від особи „ ОСОБА_7 через службу доставки „ ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділенні № 65, що по АДРЕСА_3 .
Згідно висновку судової технічної експертизи документів № 268 від 31 липня 2020 року бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.
Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що всупереч п. 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року, він не проходив медичного огляду у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та не складав теоретичного і практичного іспитів в сервісному центрі МВС, тобто не мав права на отримання посвідчення водія, в травні 2020 року через всесвітню мережу Інтернет, а саме соціальну мережу „Instagram акаунт „ ОСОБА_8 , придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення водія категорії „В серії НОМЕР_1 , видане 5 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 сервісним центром МВС № 8042 (згідно відомостей у самому документі). Відтоді, ОСОБА_4 зберігав вказаний підроблений документ, однак 24 липня 2020 року під час руху проїзжою частиною вул. Партизанська в с. Прилісне Маневицького району Волинської області за кермом автомобіля „ВАЗ 21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції та пред`явив дане посвідчення водія для перевірки. В ході проведеної перевірки було встановлено, що відомості щодо видачі посвідчення водія серії НОМЕР_1 відсутні, а також на ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 484886 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Згідно висновку судової технічної експертизи документів № 268 від 31 липня 2020 року бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив пособництво невстановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає права, з метою його збуту.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування 25 листопада 2020 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000014, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК, ч. 4 ст. 358 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК, ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 50 (п?ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК, ч. 4 ст. 358 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 358 КК, ч. 4 ст. 358 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Виходячи з вищевикладеного, з обвинуваченогоОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням по кримінальному провадженню судової експертизи.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід скасувати арешт на наступний речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 5 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 .

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 5 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 , слід знищити.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 124, 174, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 листопада 2020 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 від 25 липня 2020 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК, ч. 4 ст. 358 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - 3400 (три тисячі чотириста) гривень штрафу;

-за ч. 4 ст. 358 КК України - 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень штрафу.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування покарання у виді 3400 (три тисячі чотириста) гривень штрафу.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) в доход держави 980 (дев?ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок судових витрат за проведення судової технічної експертизи документів.

Скасувати арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 5 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 .

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 5 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 - знищити.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1