Справа № 275/344/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2020 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого суддi ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, маючого на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.10.2019 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, а також будучи особою, раніше судимою за злочин проти життя та здоров`я особи, а саме за ст. 126-1 КК України, вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
Так, 29 березня 2020 року близько 17 години в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ображав словами нецензурної лайки свою колишню дружину ОСОБА_6 , погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого остання в домашньому одязі втекла зі свого будинку на вулицю, де переховувалась від свого колишнього чоловіка. В подальшому, побоюючись за своє життя та життя своїх неповнолітніх дітей, потерпіла ОСОБА_6 разом зі своїми шістьма неповнолітніми дітьми змушена була піти до будинку свого батька ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та перебувати там до наступного ранку. Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 зазнала психологічних страждань, які виразились в словесних образах, погрозах, залякуванні, та погіршення якості життя, що виразилось у тому, що в прохолодну пору року в легкому домашньому одязі вона вимушена була залишити разом із дітьми місце свого проживання та переховуватися у свого батька.
Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 30.03.2020 року у вечірній час ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , при цьому ображав її словами нецензурної лексики, погрожував їй фізичною розправою. Під час криків та образ ОСОБА_6 побоюючись, щоб колишній чоловік її не побив, змушена була разом зі своїми шістьма неповнолітніми дітьми покинути місце свого проживання та переховуватись у будинку свого батька ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 до наступного ранку. Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 зазнала психологічних страждань, які виразились в словесних образах, погрозах, залякуванні, та погіршення якості життя, що виразилось у тому, що в прохолодну пору року в легкому домашньому одязі вимушена була залишити разом з дітьми місце свого проживання та переховуватись у свого батька.
В подальшому, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 06.04.2020 року близько 13 години, ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вимагав та забрав у своєї колишньої дружини грошові кошти. В подальшому, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив суперечку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , під час якої ображав їїсловами нецензурної лексики. Під час криків та образ ОСОБА_6 , побоюючись, щоб колишній чоловік її не побив, почала втікати від ОСОБА_4 . При цьому вона весь час перебувала на подвір`ї, а він почав її наздоганяти, коли йому це не вдалося, ОСОБА_4 вхопив камінь, що лежав на подвір`ї, і жбурнув ним в ОСОБА_6 . Після чого пішов до будинку, де перебували неповнолітні діти, які зачинили двері зсередини. ОСОБА_4 намагався вибити двері, при цьому він викрикував слова нецензурної лайки, а також погрожував фізичною розправою ОСОБА_6 та неповнолітнім дітям, чим спричинив психологічне насильство. В подальшому, коли ОСОБА_4 пішов з двору, ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та життя своїх неповнолітніх дітей, змушена була втекти з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми шістьма неповнолітніми дітьми та перебратись до будинку свого батька ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та заночувати там. Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 зазнала психологічних страждань, які виразились в словесних образах, погрозах, залякуванні, та погіршення якості життя, що виразилось у тому, що вона змушена була залишати разом з дітьми місце свого проживання та переховуватись у свого батька.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою ОСОБА_4 перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.
Також сторонами угоди узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік зі звільненням від відбування покарання у відповідності зі ст. 75 КК України з випробуванням.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України, щиро каявся, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння права на справедливий судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор також не заперечував проти затвердження судом укладеної угоди про примирення.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжкого злочину. Узгоджена угодою міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинуваченого ОСОБА_4 встановлена в межах санкції ст. 126-1 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання.
Так, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де характеризується незадовільно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, не працює, на утриманні має 6 неповнолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілої ОСОБА_6 , чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Оскільки вказані умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченим ОСОБА_4 взятих на себе за угодою зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, а також призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої і погодженої сторонами міри покарання за вказаний злочин.
Також встановлено, що 25.10.2019 року Брусилівським районним судом Житомирської області ОСОБА_4 засуджено за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт.
При цьому з довідки Брусилівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області від 07.04.2020р. вбачається, що ОСОБА_4 відбув 44 години громадських робіт з призначеного за цим вироком покарання.
Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , він не зміг відбути вказане покарання у повному обсязі через карантинні обмеження, пов`язані в розповсюдженням коронавірусної хвороби.
За таких обставин суд вважає за необхідне при призначенні ОСОБА_4 остаточної міри покарання застосувати вимоги ст.ст. 71, 72 КК України та до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, враховуючи, що одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч.7, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.10.2019 р. та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік та 13 днів.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1