Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 жовтня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2020 року, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 08 жовтня 2020 року відмовлено в задоволені клопотання про продовження строку, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України ОСОБА_5 , запобіжного заходу тримання під вартою, та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном до 19.11.2020 із покладенням на останнього наступних обов`язків:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу
слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання.
Слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 07.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується те, що з грудня 2016 року по 19 травня 2020 року, ОСОБА_10 , виконуючи роль організатора в організованій злочинній групі, маючи єдиний злочинний умисел на незаконне швидке збагачення за рахунок осіб з різного роду залежностями (алкогольною, наркотичною, ігровою тощо), спільно з особами, які були залучені в якості виконавців в організованій злочинній групі, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 (всього 22 підозрюваних) та інших невстановлених досудовим слідством осіб, забезпечили діяльність громадської організації «Здорова Країна - Рівне», під приводом функціонування якої, за грошові кошти від родичів потерпілих осіб, за нібито проведення лікування від різного роду залежностей, хоча фактично такого лікування не проводилось, забезпечували діяльність так званих «Центрів реабілітації» (Далі - «Центрів»), не маючи жодних дозвільних документів на даний вид господарської діяльності.
Так, реалізуючи єдиний злочинний умисел на швидке збагачення за рахунок осіб з різного роду залежностями, забезпечували силове викрадення потерпілих та в подальшому їх незаконно поміщали у спеціально пристосовані приміщення за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , м. Рівне, вул. Свєшнікова, 10, АДРЕСА_2 , де утримували проти їх волі понад 144 осіб, під виглядом надання платних медичних послуг з лікування від різного виду залежностей, хоча фактично такого лікування не проводилось, за що отримувати щомісячну плату у розмірі від 5 до 12 тисяч гривень з однієї особи. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування, утримували потерпілих у центрах закритого типу протягом максимально тривалого часу.
На даний час від вчинення противоправної діяльності учасників організованої групи, у відповідності до вимог ст. 55 КПК України у кримінальному провадженні визнано 60 потерпілих.
19 травня 2020 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, і того ж дня останньому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 вважає ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Звертає увагу, що виносячи ухвалу про відмову в задоволені клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту суд не врахував, що ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також його незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні дійсно існують, а тому слідчий суддя помилково дійшов до висновку щодо можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить ухвалу суду скасувати та продовжити відносно

ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку розслідування, тобто до 19 листопада 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів; ступінь їх тяжкості; наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 надав пояснення, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 його не порушував. Будь-яких дій щодо перешкоджанню здійснення досудового розслідування не вчиняв.

Слідчий ОСОБА_8 надав покази, що відсутні факти впливу ОСОБА_5 на свідків чи порушення умов обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_5 після повідомлення про підозру виконує покладені на нього обов`язки.

Допитаний підозрюваний ОСОБА_5 вказав, що не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначив, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту унеможливить вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Звернув увагу суду, що він з`являється за першим викликом, як до органу досудового розслідування так і до суду.

Доказів того, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконує покладенні на нього обов`язки, прокурором не було додано, а також не доведено під час розгляду справи в апеляційній інстанції наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3