Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2462/14-к
Провадження №: 1-о/332/3/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 р. м.Запоріжжя

Коллегія суддів Заводського районного суду міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

при секретарі ОСОБА_4 ;

розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

09.11.2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_5 від 03.11.20р. про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_6 зазначила, що визнана судом винною у вчиненні злочину, якого не вчиняла. Наразі по телефону від свого зайомого (анкетні дані не зазначені) їй стало відомо, що свідок ОСОБА_7 не дав суду повні свідчення щодо непричетності ОСОБА_5 до інкримінованого злочину, та не дав суду додатокові речові докази у вигляді карти пам`яті, на якій записана розмова з потерпілою, з причин погроз з боку слідчих органів. При цьому з кімнати речових доказів зникли ці речові докази по справі. Також маються додаткові експертизи, які не надані прокурором при розгляді справи в 2014 році, та які можуть суттєво вплинути на судове рішення. У звязку з цим просить переглянути вищезазначений вирок за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 464 КПК України, не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суд перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Верховний Суд у своїй постанові від 03.02.2020 року (справа № 522/14170/17, провадження № 51-1836кмо19) звернув увагу на те, що у нормі ч. 1 ст. 464 КПК України законодавець використав саме формулювання «суддя … вирішує питання про відкриття … провадження …», а не «суддя … відкриває … провадження …». Перше формулювання, на відміну від другого, насправді не означає, що за результатами вирішення відповідного питання має бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, повноваження вирішувати, чи відкрити провадження, або ж відмовити у його відкритті.

Колегія суддів важає, що відсутні підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року з нижченаведених підстав.

З матеріалів справи випливає, що вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 р. ОСОБА_5 було визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 р. остаточно ОСОБА_5 було призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі (а.с. 167-172 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 р. апеляційну скаргу обвинуваченої було задоволено частково. Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 р. змінено. Виключено з вироку суду в якості доказів обвинувачення покази свідка ОСОБА_8 під час судового розгляду і покази підозрюваної ОСОБА_5 під час досудового розслідування. В решті вирок суду залишено без змін. (а.с. 224-228 т. 3).

Постановою Верховного Суду від 27.10.2020р. вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 р. та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 р. залишені без змін, а касаційні скарги засудженої та адвоката ОСОБА_9 без задоволення (т.6 а.с.123-126).

Згідно з ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2016р. суд вже розглядав заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що: «існування жодної із обставин, визначених статтею 459 КПК України, засудженою та її захисником у встановленому законом порядку не підтверджено та не доведено. Так, доводи засудженої ОСОБА_5 про неправдивість показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , та фальсифікацію висновку експерта №924 від 24.02.2014 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї заяви. Оскільки стороною захисту не надано вироку суду, що набрав законної сили, про притягнення зазначених осіб за ст.384 КК України. Крім того, і ОСОБА_5 , і її захисник в судовому засіданні підтвердили той факт, що вони навіть не зверталися із відповідними заявами до правоохоронних органів. Ретельно дослідивши зазначені в заяві обставини, суд вважає, що останні не є нововиявленими у розумінні приписів статті 459 КПК України. Враховуючи вищевикладене, зі змісту заяви випливає, що засуджена ОСОБА_5 та її захисник фактично оспорюють допустимість доказів (висновку експерта та показань свідків), та по суті висловлюють свою позицію щодо незгоди з прийнятим по справі рішенням, зокрема вказують на неповноту судового розгляду та незгоду з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції.». (т.2 а.с.144-145).

Окрім того, відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17.05.2018р. суд також розгляд заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що: «висновки судово-медичних експертиз № 211 від 24.03.2014 р. щодо походження крові на джемпері та брюках ОСОБА_5 (а.с. 139-141 т. 1) та № 200 від 29.04.2014 р. щодо морфологічних особливостей плями крові на джемпері ОСОБА_5 (а.с. 144-146 т. 1) були досліджені судом першої інстанції; у вироку суду від 04.09.2014 р. їм надана відповідна оцінка у сукупності з іншими доказами.

Висновок криміналістичної експертизи № 29 від 06.03.2014 р. дактилоскопічного дослідження слюсарного молотку (а.с. 198-203 т. 3) були досліджені судом апеляційної інстанції під час останнього перегляду вироку суду за клопотанням захисника.

На підставі наведеного, ці обставини були відомі суду та іншим учасникам кримінального провадження під час судового розгляду, тому з огляду на положення ст.ст. 459, 462 КПК України не можуть вважатись нововиявленими.

Також, під час здійснення провадження за нововиявленими обставинами захисником були надані копії висновків експертиз, які раніше не були предметом судового розгляду, а саме:

- № 212 від 24.03.2014 р. судово-медичної експертизи плаща і халата ОСОБА_11 (а.с. 103-107 т. 4);

- № 148 від 17.03.2014 р. - судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин ОСОБА_5 (а.с.109-111 т. 4);

- № 158 від 04.04.2014 р. - судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин трупа ОСОБА_12 (а.с. 112-115 т. 4);

- № 250 від 30.04.2014 р. - судово-медичної експертизи молотка, вилученого з місця події (а.с. 116-119 т. 4).

З пояснень ОСОБА_5 випливає, що про наявність висновків вказаних судово-медичних експертиз їй стало відомо у 2016 році, під час перегляду вироку суду першої інстанції апеляційним судом. Захисник вказав, що на стадії апеляційного перегляду справи у листопаді 2017 року він дізнався про ці документи, тому звернувся до прокуратури із запитом про їх витребування.

Копії супровідних листів Запорізької місцевої прокуратури № 1 від 14 та 17 листопада 2017 р. про направлення копій документів з матеріалів кримінального провадження захиснику (а.с. 102, 108 т. 4) підтверджують факт обізнаності захисника щодо наявності вказаних експертних висновків саме на стадії апеляційного перегляду, який був завершений 23 листопада 2017 р. Належних та переконливих доводів з приводу того, що саме перешкодило стороні захисту заявити про дослідження цих документів під час апеляційного перегляду, адвокатом ОСОБА_9 суду у цій справі надано не було. Засуджена також пояснила, що на стадіях судового розгляду не заявляла клопотань про дослідження вказаних висновків експертиз. І захисник і засуджена заявили про узгодженість їх дій щодо захисту у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, наведені обставини не можуть бути прийняті судом як нововиявлені, оскільки були відомі і засудженій, і захиснику до набрання вироком суду законної сили.

Крім того, доводи прокурора щодо відсутності доказового значення вказаних висновків судово-медичних експертиз через відсутність об`єктів або неможливість їх дослідження з інших причин, стороною захисту не спростовані.

З приводу доводів сторони захисту щодо підроблення, на їх думку, висновку судово-медичної експертизи № 924 від 24.03.2014 р., суд зазначає про таке.

Факт наявності нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 459 КПК України (штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок), повинен бути встановлений вироком суду або іншим процесуальним документом за результатами здійснення кримінального провадження.

Вказаний висновок експерта був долучений прокурором під час розгляду справи судом першої інстанції ? 29.07.2014 р. (а.с. 37-45 т. 1). Оцінку інформації, що міститься у вказаному документі на предмет допустимості було надано судом першої інстанції. Під час апеляційного перегляду висновки суду першої інстанції змінено або скасовано не було.

На теперішній час засудженою та її захисником не надано суду будь-яких документів та доказів на підтвердження факту підроблення висновку судово-медичної експертизи № 924 від 24.03.2014 р. вироку, ухвали суду або матеріалів досудового розслідування за цими фактами. Більш того, захисник та засуджена заявили про те, що досудове розслідування за ознаками злочинів, передбачених ст. 384 або ст. 358 КК України, ними ініційоване не було.

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту щодо наявності у цьому проваджені такої підстави для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, як підроблення висновку судово-медичної експертизи № 924 від 24.03.2014 р., не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи.

Перевіряючи доводи засудженої в частині неправдивості показань свідка ОСОБА_10 , суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Звернувшись із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, ОСОБА_5 не конкретизувала у суді якої інстанції свідок ОСОБА_10 , на її думку, дав неправдиві показання. Під час судового розгляду засуджена пояснила, що вважає неправдивими показання, які свідок надав у суді апеляційної інстанції 23.11.2017 р., що саме під час апеляційного розгляду справи востаннє він оговорив її.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що свідок ОСОБА_10 був допитаний під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції. Апеляційний суд Запорізької області, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду, повторно допитав вказаного свідка 23.11.2017 р. і надав його показам відповідну правову оцінку з урахуванням доводів апеляційної скарги сторони захисту.

Таким чином, ОСОБА_5 , звернувшись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 р., фактично посилається на неправдивість показів свідка ОСОБА_10 у суді апеляційної інстанції, що свідчить про недотримання вимог ч. 1 ст. 463 КПК України і, як наслідок неможливість перевірки цих доводів засудженої судом першої інстанції.

Допитаний під час розгляду цієї справи 07.05.2018 р. свідок ОСОБА_7 пояснив, що 19.02.2014 р. о 07.45 год. він, ОСОБА_5 , неповнолітня донька та мати засудженої ОСОБА_13 вийшли з дому. Донька пішла до школи, а вони втрьох завітали до кафе, де вживали алкоголь. ОСОБА_5 випила десь 300 г. горілки. Після цього ОСОБА_13 залишилась у кафе, а засуджена провела його до перехрестя, він поїхав на роботу, а ОСОБА_5 пішла додому. Свідок не може зазначити протягом якого часу засуджена його проводжала. Через деякий час вона зателефонувала йому та повідомила, що з їх квартири вчинено крадіжку і попросила приїхати, з приводу ОСОБА_14 нічого не казала. Коли він повернувся додому, то в квартирі були: ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дві сусідки, працівники швидкої допомоги, міліції та експерти. ОСОБА_5 була у шоковому стані, ОСОБА_13 - у стані сп`яніння, що не могла рухатись, а ОСОБА_14 скривавлена сиділа на дивані, в області голови в неї була травма. Свідок зрозумів, що швидку допомогу та міліцію викликала засуджена. Дійсно, свідок зробив аудіозапис на мобільний телефон «Samsung», де ОСОБА_14 сказала, звертаючись до нього: «Ты приехал. Поздно ты приехал». Більше нічого загибла у його присутності не говорила і не вказувала на того, хто її побив. Вказаний мобільний телефон був вилучений через декілька днів працівниками міліції та до теперішнього часу йому не повернутий. Також свідок додав, що ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння поводить себе неналежно, одного разу завдала і йому тілесні ушкодження ножем, за що була засуджена судом до умовного покарання. Крім того, на теперішній час від ОСОБА_5 та її знайомих чоловіків надходять погрози як йому так і його матері з приводу вказаного кримінального провадження.

Перевірити наявність аудіозапису на мобільному телефоні «Samsung», який був добровільно виданий свідком ОСОБА_7 під час досудового розслідування та залучений у якості речового доказу (а.с. 151 т. 1), суд позбавлений можливості через втрату вказаного речового доказу. З пояснень прокурора та наданого ним витягу з акту інвентаризації речових доказів в камері зберігання Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 24.10.2016 р. (а.с. 175-177 т. 4) випливає, що під час проведеної інвентаризації була встановлена відсутність речових доказів у ряді кримінальних провадженнях, у тому числі проваджені № 0000403 зафіксовано відсутність мобільного телефону. У подальшому було порушено кримінальне провадження стосовно посадових осіб районного відділу поліції, досудове розслідування якого на теперішній час триває.

Враховуючи викладене, показами свідка ОСОБА_7 , які він безпосередньо надав у судовому засіданні спростовані доводи засудженої щодо наявності аудіозапису, який виправдовує її у вчинені вбивства. Оскільки покази вказаного свідка узгоджуються з іншими доказами у справі, не суперечать матеріалам справи, суд бере їх до уваги.

Доводи засудженої та захисника щодо недостовірності показів ОСОБА_7 засновані на припущеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами, тому не враховуються судом під час розгляду цієї справи.

За таких обставин, доводи засудженої щодо наявності аудіозапису на мобільному телефоні, зміст якого спростовує її причетність до вчинення злочину не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи сторони захисту щодо порушення права ОСОБА_5 на захист та порядку допиту свідків судом першої інстанції, також не беруться судом до уваги з огляду на таке.

По-перше, така підстава не передбачена ч. 2 ст. 459 КПК України.

По-друге, перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є окремою стадією судового процесу, одним з видів позаінстанційного контролю і має на меті перевірку законності та обґрунтованості судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами. В результаті такого перегляду виправляється судова помилка (неврахування при ухваленні рішення обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи), яка виникла з причин, які не залежали від суду та осіб, що брали участь у справі.

Повноваження щодо перевірки законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішень, тобто відповідність нормам матеріального права та дотримання норм процесуального права, належать судам вищих інстанцій та не є предметом провадження за нововиявленими обставинами.

Однак, засуджена ОСОБА_5 та її захисник, ініціювавши провадження за нововиявленими обставинами, фактично оспорюють оцінку доказів, надану судом; заявили про недостатність доказів вини ОСОБА_5 ; порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Засуджена у цій справі зазначила про свою незгоду з обвинувальним вироком, оскільки вважає себе невинуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а захисник послався на недостатність доказів вини його підзахисної у вчинені вказаного кримінального правопорушення. Вказані доводи сторони захисту спрямовані на перегляд остаточного рішення суду з метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, що призведе до порушення принципу юридичної визначеності, згідно з яким рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів, а повноваження судів з перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок, а не задля нового розгляду справи.». (т.4 а.с.205-209).

Отже, всі ті доводи, які ОСОБА_5 зазначила у своїй заяві від 03.11.2020р., вже були предметом дослідження судом при розгляді її попередніх заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Статтею 462 КПК України встановлені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Зокрема, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається в письмовій формі. У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються, в т.ч.: п.4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; п.5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

У відповідності до ч. 3 ст. 423 КПК України касаційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; 3) вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Копія ухвали про повернення касаційної скарги невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу, разом з касаційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 423 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

З системного аналізу норм, передбачених ст.ст. 429, 462, 464 КПК України випливає, що після надходження до суду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суддя перевіряє її на відповідність вимогам ст. 462 КПК України і приймає одне з двох процесуальних рішень: про відкриття кримінального провадження за виключними обставинами або про повернення заяви особі, що її подала, за правилами ч. 3 ст. 429 КПК України.

Під час дослідження зазначеної заяви ОСОБА_5 та доданих до нього документів, колегією суддів встановлено, що заявником не було виконано вимоги п.п.4, 5 ч.2 ст. 462 КПК України, оскільки в заяві фактично не зазначені:

- обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду;

- обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Всі обставини, на які посилається заявник, вже перевірялись судом при розгляді справи по суті та при неодноразових розглядах заяв ОСОБА_5 про перегляд вироку за ново виявленими обставинами. Викладені в заяві ОСОБА_5 доводи фактично вказують про оспорення фактичних обставин, які були встановлені судом раніше.

Таким чином, враховуючи допущені порушення під час звернення до суду, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності повернення поданої заяви заявнику у відповідності до вимог ч. 3 ст. 464 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 372, 423, 462, 464 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Повернути заяву засудженої ОСОБА_5 про перегляд вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року за нововиявленими обставинами, постановленого у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Копію ухвали разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3