Номер провадження: 11-сс/813/1182/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000606 від 17.06.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоноармійське Болградського району Одеської області, громадянина України, працюючого на посаді старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як к слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, однак не було доведено наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційної скарги та заперечень на неї.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову увалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під ОСОБА_8 із визначенням розміру застави, оскільки ухвала слідчого судді є безпідставною та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Прокурор зазначає, що саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, може спонукати підозрюваного вдатися до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відсутність міцних соціальних зав`язків це підтверджує.

Підозрюваний може вдатися до спроб незаконного впливу на свідків, які викривають його та співучасників даного злочину, з метою схилення їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз тощо.

В ухвалі слідчого судді застосований запобіжний захід за адресою, визначеною зі слів підозрюваного, яка нічім не підтверджується, а також в ухвалі слідчого судді не зазначено відповідний орган, на який покладений контроль за виконанням ухвали слідчого судді.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, посилаючись на те, що висновки слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу відповідають фактичним обставинам справи, так як у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де позитивно характеризується, має матір, дівчину та друзів.

Прокурор не довів наявності обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме в тому, що 04.06.2020 ОСОБА_10 на підставі нотаріальної довіреності від 14.05.2020 в інтересах ОСОБА_11 , звернувся із заявою до старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 , який, є державним службовцем, щодо надання інформації про підстави накладення арешту на майно ОСОБА_12 , долучивши перелік необхідних документів для зняття арешту та інформації щодо постанови ВП № 28872785, № В-8/158 від 15.05.2012 відповідно до яких накладено арешт.
В подальшому, 05.06.2020 ОСОБА_10 зателефонував на службовий номер телефону НОМЕР_1 вищезазначеного відділу виконавчої служби де йому повідомили, що його заяву передано на виконання старшому державному виконавцю Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8
15.06.2020 більш точний час в ході слідства встановити не вдалось, ОСОБА_10 з необхідними для зняття арешту документами та підтверджуючими квитанціями про офіційну сплату боргу на рахунок Державної казначейської служби України, звернувся до ОСОБА_8 , робоче місце якого знаходиться у службовому кабінеті №2 на другому поверсі Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що розташовується за адресою: м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36Г.
Під час вказаної зустрічі у ОСОБА_8 , з використанням наданої йому влади та службового становища, всупереч вищевказаним вимогам Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», Законів України «Про державну службу», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», «Про виконавче провадження», Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, Посадової інструкції, виник злочинний намір на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за усунення штучних перешкод, прискорення процесу зняття арешту з майна боржника.
Приступивши до реалізації свого злочинного наміру спрямованого на вимагання та отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 висунув вимогу ОСОБА_10 про те, що за прискорення процесу зняття арешту з майна боржника йому необхідно передати неправомірну вигоду в розмірі 400 доларів США .
В свою чергу, ОСОБА_10 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди обмежить його законні права та інтереси, погодився на пропозицію ОСОБА_8 .
Так, 24.06.2020, близько 10:47 год. ОСОБА_10 під час особистого прийому ОСОБА_8 за місцем, де останній здійснює свою службову діяльність, а саме у приміщенні службового кабінету №2, що розташовується на другому поверсі будівлі Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що розташовується за адресою: м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36Г, доводячи свій злочинний намір спрямований на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , повідомив останньому, що для отримання в цей день постанови про зняття арешту з майна боржника, останньому необхідно передати йому неправомірну вигоду, а саме суму грошових кошті, яка була обумовлена під час попередньої зустрічі (400 доларів США).
В свою чергу, ОСОБА_10 , виконуючи вказівки ОСОБА_8 поклав у наданий останнім паперовий буклет грошові кошти в сумі 10700 гривень, що відповідно до курсу НБУ складало еквівалент 400 доларів США, про необхідність надання яких йому повідомив ОСОБА_8 за вчинення ним у його, ОСОБА_10 , інтересах дій сприяння видачі постанови про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_12 , з використанням наданої йому влади та службового становища. Після чого, ОСОБА_10 передав вказаний буклет із неправомірною вигодою у сумі 10700 гривень ОСОБА_8 , який у подальшому звернув ці кошти на свою користь.
24.06.2020 о 16:01 год., після одержання вищевказаним чином, неправомірної вигоди ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому кабінеті №2, що розташовується на другому поверсі будівлі Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що розташовується за адресою: м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36Г, видав ОСОБА_10 примірник постанови про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_12
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, так як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Також апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали, надані до клопотання, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновків про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також не доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що оскаржується в апеляційній скарзі прокурора.
Так, під час апеляційного розгляду було встановлено, що з час дії застосуваного до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній не намагався переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також будь-яким чином впливати на свідків у кримінальному провадженні. Підозрюваний ОСОБА_8 з`являється за кожною вимогою слідчого та суду.

В апеляційній скарзі прокурора та при її розгляді також не були зазначені будь-які обставини або доказі, які б підтверджували наявність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а також впливу підозрюваного на свідків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок в ухвалі суду щодо недоведеності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, оскільки при перевірці зазначених обставин під час розгляду апеляційної скарги будь-яких доказів або обставин на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України, не встановлено.
Також слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме не доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки доводи клопотання в цій частині ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим підозрюваному й був обраний більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
При застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя врахував приписи ст.194 КПК України, яка прямо передбачає, що в разі, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Також призастосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя дотримався приписів ст. 178 КПК України, які суд зобов`язаний враховувати щодо особи підозрюваного при обранні запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя врахував, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де позитивно характеризується, а також має матір.
На думку апеляційного суду зазначені обставини доводить наявність у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, дотримався вимог ч.3 ст.176, ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, та застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, який об`єктивно забезпечує належну процесуальну поведінку останнього у кримінальному провадженні.
Так, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги з пояснень учасників апеляційного провадження встановив, що підозрюваний за термін проведення досудового розслідування належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, на першу вимогу з`являється до органів досудового розслідування та суду.

Зокрема, учасники апеляційного провадження пояснили, що підозрюваний з часу застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та самостійно, на першу вимогу з`являється в судові засідання.

Прокурор пояснив, що порушень обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного оскарженою ухвалою за термін дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не було.
Таким чином, при розгляді апеляційної скарги було встановлено, що підозрюваний не порушував обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді, ніяких порушень за термін, який пройшов до апеляційного розгляду, не допустив, що об`єктивно підтверджує висновок в ухвалі слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні.

Наведені обставини, а саме міцність соціальних зв`язків підозрюваного, репутація останнього та відсутність судимостей, а також дотримання підозрюваним умов застосованого ухвалою слідчого судді запобіжного заходу, відповідно до положень ч.1 ст. 178 КПК України, мають бути обов`язково враховані при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі з урахуванням зазначеної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування щодо підозрюваногозапобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновок в оскаржуваній ухвалі про те, що під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло, належним чином мотивований та обґрунтований.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та він дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце перебування підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції застосовав запобіжний захід за адресою, встановленою зі слів підозрюваного, яка не підтверджується відповідними документами, апеляційний суд не приймає до уваги, так як у клопотання про застосування запобіжного заходу, а також у повідомленні про підозру органами досудового розслідування встановлена та зазначена саме така адреса проживання підозрюваного ОСОБА_8 , за якою був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При апеляційному розгляді підозрюваний ОСОБА_8 повідомив, що він при заповненні щорічної декларації він також вказував зазначену адресу, що обєктивно підтверджує наявність у нього постійного місця проживання, за яким він за ухвалою слідчого судді перебуває на домашньому арешті.

Доводи прокурора про те, що в ухвалі слідчого не зазначений конкретний орган на який покладений контроль за виконанням ухвали слідчого судді, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Однак, апеляційний суд вважає необхідним рекомендувати слідчому судді Київського районного суду м. Одеси розглянути питання про виправлення описки в резолютивній частині ухвали в частині зазначення органу, на який покладено контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При таких обставинах, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000606 від 17.06.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно та відносно підозрюваного ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.
Рекомендувати слідчому судді Київського районного суду м. Одеси розглянути питання про виправлення описки в резолютивній частині ухвали в частині зазначення органу, на який покладено контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 17.07.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3