Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

17 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 (далі прокурор) на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 травня 2019 року в об`єднаному кримінальному провадженні №0000396 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а кримінальні провадження №0000396 від 05 липня 2018 року та №0000504 від 27 серпня 2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, закрити на підставі .п3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримати. Також просить дослідити ряд доказів.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання: за ч.2 ст.185 КК України 2 роки 6 місяців; за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців. на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року, яка становить 1 рік 21 день, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Також просить дослідити ряд доказів.

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 13 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку із тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Також, ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за другим епізодом щодо крадіжки в ніч з 08 серпня 2018 року на 09 серпня 2018 року та виправдано у зв`язку із тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Крім того, визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року, яка становить 1 (один) рік 21 (двадцять один) день, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Початок строку відбування покарання встановлено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за період з 22 жовтня 2018 року по 23 січня 2019 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України. Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду. Також судом вирішено питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат та щодо речових доказів. Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 11 липня 2018 року на майно, яке 05 липня 2018 року добровільно видав ОСОБА_4 скасовано. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрано у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим, оскільки він не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і така невідповідність вплинула на вирішення питання про винуватість обвинуваченого, що є підставою для скасування обвинувального вироку із закриттям кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції погодився з доводами прокурора, встановив під час судового розгляду і визнав достовірними факти таємного викрадення ОСОБА_4 в період з 09.08.2018 на 10.08.2018, з 26.08.2018 на 27.08.2018 та з 21.10.2018 на 22.10.2018 чужого майна, що вчинене повторно, однак, на думку захисника, у даному випадку висновки суду щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні ряду епізодів злочинної діяльності не підтверджуються належними та допустимими доказами. Вважає, що судом не наведено підстав із посиланням на конкретні докази, чому він, попри існування неспростованої версії захисту, за явних недоліків досудового розслідування, вважав протилежну версію подій, висунуту обвинуваченням, доведеною поза розумним сумнівом.

Прокурор, у своїй апеляційній скарзі, вважає вирок суду таким, що не відповідає фактичним обставинам справи у зв`язку з тим, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового засідання та суд не взяв до уваги доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, а також, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Зазначає, що судом невірно оцінено кожен доказ окремо з точки зору належності та допустимості та в їх сукупності, не взяв до уваги беззаперечні докази обвинувачення та прийшов до невірного висновку щодо неприйняття доказів та виправдання особи. Також, судом неправильно застосовано закон яким передбачена кримінальна відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_4 виправдано за фактом вчинення в ніч з 04.07.2018 на 05.07.2018 крадіжки електронної ваги марки «Domotek», з території приватної земельної ділянки, належної ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_11 виправданий за фактом викрадення чужого майна, а саме монітору марки «LG», діагональ 24 дюйми, вартістю 1100 грн, в ніч з 08.08.2018 на 09.08.2018, з квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 в ніч з 09.08.2018 на 10.08.2018 таємно викрав з квартири ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки «Huawei Y5» вартістю 2400 грн. у якому знаходилися дві сім карти мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. за одну, загальною вартістю 50 грн., та карта пам`яті «Micro SD 16 Gb» вартістю 120 грн.

Крім того, ОСОБА_4 в ніч з 26.08.2018 на 27.08.2018, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись обставиною, що ніхто не помічав його дій, в дворі будинку АДРЕСА_4 , шляхом розбиття скла автомобіля марки «HYUNDAI», моделі «SANTA FE» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав чуже майно, а саме відеореєстратор марки «MYSTERY» моделі «MDR-820HD» вартістю 920 грн., автомобільний кабель типу USB вартістю 119 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 939 гривень.

Також, ОСОБА_4 в ніч з 21.10.2018 на 22.10.2018, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись обставиною, що ніхто не помічав його дій, неподалік території будинку АДРЕСА_4 , шляхом розбиття скла автомобіля марки «PEUGEOT», моделі «BOXER» жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав чуже майно, а саме магнітолу марки «PIONER» вартістю 300 грн., карту пам`яті типу USB об`ємом пам`яті 8 Гб вартістю 160 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 460 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, міркування обвинуваченого та його захисника адвоката, які підтримали свої апеляційні вимоги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам, з огляду на слідуюче.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», судам слід мати на увазі, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Якщо підсудний визнається винним у замаху на вчинення злочину, необхідно зазначити причини, з яких злочин не доведено до кінця.

В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обгрунтування своїх висновків.

Формулювання недоведеної частини пред`явленого підсудному обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обгрунтовано доведену частину обвинувачення.

Разом з тим, як вбачається із оскаржуваного вироку, вищевказаних вимог закону суд дотримався не в повному обсязі.

Таким чином, за вимогами закону обвинувачення повинно бути обґрунтовано конкретними доказами, по кожному епізоду, визнаному судом доведеним. Суду належить дати аналіз усіх зібраних по справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які, на думку прокурора, стверджують чи спростовують підозру.

Відповідно п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи виправданою - прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд « ОСОБА_4 визнав невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та виправдав у зв`язку із тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України за другим епізодом щодо крадіжки в ніч з 08.08.2018 на 09.08.2018 та виправдати у зв`язку із тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.»

Тому, на думку колегії суддів є незрозумілим формулювання резолютивної частини вироку в частині «визнання невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення», оскільки суд констатує про «вчинення кримінального правопорушення» обвинуваченим та одночасно визнає особу невинною.

За наведеного судом при ухваленні вироку порушено вимоги кримінального процесуального закону, оскільки судове рішення за змістом не відповідає законодавчим приписам, які регламентовані п.1 ч.4 ст. 374 КПК України.

На думку колегії суддів, якщо в резолютивній частині вироку є відповідні суперечності щодо визнання особи виправданою, то вирок місцевого суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, зазначене вказує, що судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування такого рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, вирок суду не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 травня 2019 року в об`єднаному кримінальному провадженні №0000396 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та оскарженю у касаційному порядку не підлягає .

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3