Провадження № 11-кп/4820/160/21
Справа № 675/1824/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з ДУ «Замкова виправна колонія №58», апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 13 листопада 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_8 задоволено частково та зараховано строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_8 з 26 березня 2020 року по 09 вересня 2020 року включно до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Клопотання засудженого ОСОБА_8 в частині зарахування строку з 17 серпня 2013 року по 27 листопада 2017 року включно та з 28 лютого 2019 року по 25 березня 2020 року включно до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі залишено без задоволення.

Провадження у справі в частині вимог клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку з 28 листопада 2017 року по 27 лютого 2019 року включно до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі закрито.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив зарахувати відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України термін з 28 листопада 2017 року по 09 вересня 2020 року.

Уважав, що місцевим судом не враховано усі обставини справи та попередніх рішень судів, тому ухвала є необґрунтованою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив скасувати в частині відмови клопотання ухвалу Ізяславського районного суду від 13 листопада 2020 року та постановити нове рішення, яким задовольнити повністю клопотання засудженого ОСОБА_8 щодо зарахування строку тримання під вартою.

Захисник зазначав, що з моменту скасування вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року, вироком Черкаського районного суду від 28 листопада 2017 року і постановленням ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області 27 лютого 2019 року, якою залишено без змін вирок Соснівського районного суду міста Черкас від 18 грудня 2018 року, минуло 1 рік та 89 днів і весь вказаний період ОСОБА_8 утримувався в установі виконання покарань без вироку, який набрав законної сили.

Таким чином, утримувався під вартою у зв`язку із розглядом кримінального провадження щодо нього в судових інстанціях за нововиявленими обставинами.

Місцевий суд не дотримався зазначених норм закону та не врахував, що питання, які стосуються прав та законних інтересів засудженого, можуть виникати та підлягають вирішенню протягом усього періоду виконання вироку.

Станом на час подання клопотання мав бути застосований Закон України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ та ч.5 ст.72 КК України, в якій визначено, що зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, в разі, якщо особа вчинила до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №838-VІІІ.

Злочин засудженим ОСОБА_8 вчинено до 20 червня 2017 року, а тому строк з моменту скасування вироку 28 листопада 2017 року і до вступу вироку у законну силу має бути зарахований відповідно до вказаного Закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційних скарг з викладених у них мотивів; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з положеннями ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів уважає, що ухвала місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Із матеріалів провадження вбачається, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року, який набрав законної сили 26 червня 2013 року, ОСОБА_8 засуджено за ст.ст.15 ч.3, 289 ч.3, 15 ч.2, 115 ч.2 п.п.6, 12, 70, 71 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Відповідно до повідомлення ДУ «Замкової виправної колонії (№58)» від 19 серпня 2013 року засуджений ОСОБА_8 прибув 17 серпня 2013 року у вказану установу для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2012 року по 26 червня 2013 року в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Черкаського районного суду від 28 листопада 2017 року задоволено заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року скасовано та засуджено ОСОБА_8 за ст.ст.15 ч.3, 289 ч.3, 15 ч.2, 115 ч.2 п.6, 70, 71 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2018 року зазначений вирок Черкаського районного суду від 28 листопада 2017 року скасовано та призначено новий розгляд заяви засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи, вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 18 грудня 2018 року заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено, скасовано вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року та засуджено ОСОБА_8 за ст.ст.15 ч.3, 289 ч.3, 15 ч.2, 115 ч.2 п.6, 70, 71 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2019 року вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 18 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 березня 2020 року ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2019 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Водночас вказаною постановою суд, посилаючись на усталену практику Європейського суду з прав людини про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, залишив ОСОБА_8 під вартою до 60 днів з метою попередження ризику його переховування від суду.

Ухвалами Кропивницького апеляційного суду від 21 травня 2020 року та 15 липня 2020 року обрано та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19 липня 2020 року та 12 вересня 2020 року відповідно.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 вересня 2020 року вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 18 грудня 2018 року залишено без змін.

Згідно з Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року змінено ч.5 ст.72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів уважає, що доводи засудженого та його захисника про необхідність зарахування в строк попереднього ув`язнення строку фактичного знаходження засудженого в установі попереднього ув`язнення, не є обґрунтованими.

Згідно із абз.2 ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Крім цього, ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 вказаного Закону закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Так, колегія суддів уважає, що строк з 26 березня 2020 року по 09 вересня 2020 року є строком попереднього ув`язнення ОСОБА_8 в кримінальному провадженні на підставі абз.2 ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»№838-VIII від 26 листопада 2015 року, адже з моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 26 березня 2020 року засуджений ОСОБА_8 набув статусу особи, що відбуває покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року, але перебуває в умовах несвободи з метою забезпечення його участі у судовому розгляді кримінального провадження про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами.

Крім того, як зазначено судом першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 зверталися до Ізяславського районного суду із спільним клопотання з тих же підстав, а саме про зарахування строку попереднього ув`язнення з 28 листопада 2017 року по 27 лютого 2019 року до строку відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 29 січня 2020 року, яка набрала законної сили 12 лютого 2020 року, в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до суду при наявності судового рішення, що набрало чинності, з такою самою заявою, поданою з тих самих підстав з аналогічними вимогами.

Таким чином, колегія суддів уважає, що клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку з 28 листопада 2017 року по 27 лютого 2019 року включно в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі вже було предметом розгляду суду.

У відповідності зі ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», строк з 17 серпня 2013 року по 27 листопада 2017 року та з 28 лютого 2019 року по 25 березня 2020 року (строк перебування в установі виконання покарань засудженого, в тому числі під час перегляду вироку смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року за нововиявленими обставинами, після набрання вказаним вироком законної сили та до ухвалення Верховним Судом постанови від 26 березня 2020 року) не є строком попереднього ув`язнення, а є строком відбування призначеного покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2013 року.

За вказаних обставин апеляційні скарги засудженого та його захисника не спростовують висновки суду першої інстанції.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не вбачає, а тому вказану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2020 року залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4