Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2051/20
Провадження №: 1-кп/332/385/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2020 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вказаний обвинувальний акт.

В підготовчому засіданні покурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки на сьогоднійшній день не перестали існувати ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Потерпілий проти клопотання прокурора не заперечував. Обвинувачений та його захисник проти клопотання заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Дослідивши надані матеріали та вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність обставни, передбачених ст.178 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2020 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у п. 62 рішення у справі «Боротюк проти України» вказав, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».
Враховуючи те, що ОСОБА_5 , який був раніше неодноразово судимий, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не буде достатнім для запобігання ризикам, які були обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні. Також суд позбавлений можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистої поруки, адже жодна особа не висловила намір бути поручителем обвинуваченого, забезпечувати виконання обвинуваченим, покладених на нього Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а також забезпечувати його явку до суду на першу вимогу. Крім цього, враховуючи наявність ризику того, що обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд не вважає за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим під час розгляду цієї справи, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненому, може незаконно вплинути на потерпілого та свідків.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
На сьогоднішній день суду не надано доказів того, що перестали існувати ризики, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів неможливості перебування обвинуваченого в умовах СІЗО за станом його здоров`я суду також надано не було.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Отже, з наведених підстав, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст314-316, 176-178, 183 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою у Запорізькому СІЗО відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 18 жовтня 2020 року включно.
Копію ухвали направити до Запорізького СІЗО.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1