У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року про часткове задоволення подання начальника державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року подання начальника державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу задоволено частково.
Постановлено перевести засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу строком на 19 днів, за винятком часу на набрання ухвалою законної сили, а саме починаючи з 10.06.2020 р. по 29.06.2020 р., який обчислювати з моменту набрання ухвалою законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання начальника державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, строком на 19 днів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник зазначає, що не згоден із оскаржуваною ухвалою, оскільки під час розгляду подання адміністрації установи, суд поставився упереджено до його підзахисного ОСОБА_5 , адже те порушення, яке він скоїв, не підлягає такому суворому покаранню.
Наголошує на тому, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності, оскільки не прийняв до уваги показання його підзахисного, який стверджував, що виявлені та вилучені заборонені для зберігання та використання засудженими речі, а саме: мобільний телефон «Nokia» та саморобний зарядний пристрій до телефону, йому не належать.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

28.05.2020 р. Державна установа «Вознесенська виправна колонія № 72» звернулась до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із поданням про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, за порушення установленого порядку відбування покарання.
Подання обґрунтовано тим, що 26.05.2020 р. засуджений ОСОБА_5 допустив порушення установленого порядку відбування покарання, яке виявилось в тому, що під час проведення вибіркового обшуку у житловій секції № 4 відділення СПС № 3 біля спального місця засудженого в схованці, а саме під плінтусом було виявлено та вилучено заборонені для зберігання та використання засудженими предмети, а саме мобільний телефон «Nokia» - 1 шт., з акумуляторною батареєю, в іншій схованці, яка знаходилась біля вхідних дверей з правого боку було виявлено та вилучено саморобний зарядний пристрій до мобільного телефону 1 шт., чим ОСОБА_5 порушив пункт 4 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку. Письмове пояснення по факту вилучення заборонених речей надати відмовився, але в усній формі під час бесіди повідомив, що дані заборонені речі належать йому.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що загалом за період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується вкрай негативно. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання 14 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 2 рази поміщався до дисциплінарного ізолятора. Допущені порушення були різноманітними, але більшість за зберігання і використання заборонених речей (мобільний телефон та загострена металева пластина) та порушення розпорядку дня установи (невихід на поіменні перевірки, перешкоджання проведенню обшуку). Має 1 заохочення.
З 12.09.2019 р. ОСОБА_5 визнаний злісним порушником установленого порядку відбування покарання згідно зі ст. 133 КВК України за зберігання заборонених речей.
Рішенням дисциплінарної комісії від 28.05.2020 р. засуджений ОСОБА_5 заслуговує на переведення для подальшого відбування покарання до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.
Задовольняючи подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, судом враховано, що факти, викладені в поданні, підтверджуються наданими до суду доказами та поясненнями представника установи. З огляду на кількість застосованих відносно ОСОБА_5 стягнень та недієвість застосованих стягнень, суд прийшов до висновку про необхідність призначення засудженому стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу на строк, який не має перевищувати строку невідбутого ним покарання, термін якого є співмірним з тяжкістю вчиненого правопорушення та даними про особу засудженого.
Крім того, визначаючи початок обчислення строку дисциплінарного стягнення засудженому ОСОБА_5 за цим судовим рішенням, суд першої інстанції врахував положення, викладені в п. п. 49, 50, 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 р. по справі «Швидка проти України», та дійшов висновку, що ухвалу суду в частині призначеного стягнення слід виконувати після набрання нею законної сили.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав відмову від апеляційної скарги, думку прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, а клопотання захисника про закриття провадження без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

13.07.2020 р. до Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про відмову від апеляційної скарги. Мотивуючи своє клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_5 26.06.2020 р. звільнився з Державної установи «Вознесенька виправна колонія (№ 72)», за відбуттям строку покарання, а відтак відсутня необхідність у розгляді його апеляційної скарги.
За положеннями ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.
Водночас, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 повідомив, що у нього відсутній зв`язок із ОСОБА_8 , а відтак, позиція його підзахисного, з цього питання, йому невідома.
Враховуючи викладені обставини, а також приписи ч. 1 ст. 403 КПК України, апеляційний суд доходить висновку про відсутність достатніх підстав для закриття апеляційного провадження у справі, у зв`язку із відмовою особи, яка подала апеляційну скаргу від неї, через що, апеляційна скарга підлягає розгляду в загальному порядку.

За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання в виді позбавлення волі, можуть застосовуватись стягнення, зокрема, переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
За положеннями ч. 1 ст. 134 КВК України, при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Частиною 9 ст. 134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
В ч. 6 ст. 135 КВК України, зазначається, що поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Приймаючи рішення про часткове задоволення подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається із матеріалів судової справи, ОСОБА_5 раніше судимий, відбував покарання з 24.12.2015 р. по 29.06.2020 р., як засуджений 04.12.2018 р. Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. 26.06.2020 р. звільнений з місць позбавлення волі, за відбуттям строку покарання.
Державною установою «Вознесенська виправна колонія № 72», ОСОБА_5 за період відбування покарання характеризується негативно. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання 14 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 2 рази поміщався до дисциплінарного ізолятора. З 12.09.2019 р. визнаний злісним порушником установленого порядку відбування покарання згідно статті 133 КВК України за зберігання заборонених речей.
15.08.2019 р. ОСОБА_5 ознайомлений із вимогами КВК України, КПК України, КК України та нормативно-правових актів, які регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі.
Відповідно до рапорту оперуповноваженого оперативного відділу старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 № 378/4, 26.05.2020 р. о 10.45 год. під час проведення вибіркового обшуку в житловій секції № 4 відділення СПС № 3 біля спального місця засудженого ОСОБА_5 в схованці, а саме під плінтусом було виявлено та вилучено заборонені для зберігання та використання засудженими речі, а саме мобільний телефон «Nokia» - 1 шт., з акумуляторною батареєю, в іншій схованці, яка знаходилась біля вхідних дверей з правого боку було виявлено та вилучено саморобний зарядний пристрій до мобільного телефону 1 шт., чим ОСОБА_5 порушив пункт 4 розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку.
Письмові пояснення за фактом виявленого порушення ОСОБА_5 надати відмовився, що підтверджується актом відмови дачі письмового пояснення від 26.05.2020 р.
Згідно акту знищення заборонених предметів від 27.05.2020 р., саморобний зарядний пристрій до мобільного телефону був знищений шляхом ламання, оскільки не представляє собою майнової цінності.
Відповідно до витягу з протоколу № 34 засідання дисциплінарної комісії установи по розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання, до засудженого ОСОБА_5 , за порушення режиму утримання, слід застосувати стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

Згідно із даними, викладеними у довідці медичної частини ВК № 72 ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я та може утримуватись в ПКТ.
Психологом установи у довідці від 28.05.2020 р. зазначено, що засуджений ОСОБА_5 потребує постійного контролю за його поведінкою, а виховний процес слід проводити спокійно, систематично та переконливо і лише в індивідуальному порядку.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, частково, належним чином врахував умови, передбачені ст. 134 КВК України, для накладення такого стягнення та погоджується з тим, що інші стягнення, які застосовувались до засудженого ОСОБА_5 засвідчили свою недієвість, а відтак, стягнення у вигляді переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу на строк, який не мав перевищувати строк невідбутого ним покарання є співмірним із тяжкістю вчиненого ним правопорушення та даними про його особу. Судом в повній мірі враховано, дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 та його позицію стосовно невизнання провини у вчиненому правопорушенні, а тому, підстав для скасування ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року, про що просив апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2020 року про часткове задоволення подання начальника державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3