КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року,
в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 22.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про скасування арешту автомобіля «TOYOTA AURIS», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2018 у кримінальному провадженні № 0007463 від 15.09.2018.
11.08.2020 до Київського апеляційного суду з Оболонського районного суду міста Києва надійшли матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту в кримінальному провадженні № 0007463 від 15.09.2018.

Вивчивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з таких підстав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 Глави 26 КПК України.
Відповідно до частини 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Зазначеними нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено оскарження у апеляційному порядку ухвал слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Як убачається із матеріалів судового провадження, 11.06.2020 захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва із клопотанням у порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту автомобіля «TOYOTA AURIS», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ,накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.09.2018 у кримінальному провадженні № 0007463 від 15.09.2018.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 22.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту.
З наведеного убачається, що клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна слідчим суддею розглянуто по суті відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України з прийняттям судового рішення про відмову в його задоволенні.
Частина 4 статті 399 КПК України визначає не право, а обов`язок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, тому що законом визначено чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.
В даному випадку закон не передбачає права або обов`язку суду апеляційної інстанції давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею.
Оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено оскарження у апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, то вважаю, що підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відсутні.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 309, 392, 399 КПК України, суддя,
п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту мйна.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1