612/276/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурбулатове, Близнюківського р-ну, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 296 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 13 квітня 2020 року близько 10 години 00 хвилин, знаходячись на вулиці біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, не зважаючи на зауваження ОСОБА_6 , завдав 3 удари сокирою по автомобілю ВАЗ 21063, чим спричинив пошкодження майна, а саме автомобілю ВАЗ 21063 у вигляді розбитого скла на пасажирських дверях автомобіля, на рамці вказаних дверей та наскрізного рубаного сліду на правому крилі автомобіля.
Крім того, 03 травня 2020 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, товкнув рукою в груди свою матір ОСОБА_7 і коли вона впала на підлогу, завдав декілька ударів столом у ділянку голови та спини, чим спричинив їй закриту черепно-мозкову травму із забитою раною тім`яної ділянки волосяної частини голови з права та струсом головного мозку, множинні синці, садна правої поперекової області, кінцівок.
Вказана черепно-мозкова травма із забитою раною волосяної частини голови та струсом головного мозку це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.); синці та садна - це легкі тілесні ушкодження (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 , вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчинених ним діянь, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи, як викладено вище у вироку.
Прокурор та представник потерпілого не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, а також винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.
Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує:
- за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
-за ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення: в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, щодо особи з інвалідністю, щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_5 , відносяться до кримінальних проступків.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога Близнюківської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений.
Згідно висновку досудової доповіді Барвінківського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 09.06.2020 ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 є високою, загальний рівень небезпеки для суспільства високий.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання, а також висновки органу пробації.
Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 покарання для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України та обмеженням волі в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 296 КК України суд керується правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбаченими ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України.
При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність судимостей, наявність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_5 , передбачені ст.76 КК України.
Суд вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, а менш суворі види покарання будуть недостатні для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертизи.
Цивільні позови не заявлялись. Арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_5 суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1800/20 від 04.05.2020 в сумі 300 (триста) грн. 00 коп. (реквізити: розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: сокиру зі слідами фарби червоного кольору, яка знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області знищити.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1