Справа № 357/1236/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської обл., громадянина України, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно - відновлюваного батальйону у військовому звані «солдат», учасника бойових дій, реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_2 , раніше судимого:

29.10.2019 - вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 (шести) місяців арешту та відбуває покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 404, ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

будучи військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст.9, 11-13 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.12.2019 близько 01.00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перелазив через паркан військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та протиправно, реалізуючи раптово виниклий в нього злочинний намір, направлений на здійснення опору прапорщику ОСОБА_4 шляхом застосування сили та нанесення тілесних ушкоджень, будучи невдоволеним наполегливістю та неодноразовим повторенням законних вимог чергового КПП прапорщика ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що останній у відповідності до ст.ст. 303, 304 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України перебуває у добовому наряді та виконує обов`язки з військової служби, чергового КПП, наніс два удари кулаками правої та лівої руки в праву сторону обличчя прапорщику ОСОБА_4 , який упав на землю, після цього солдат ОСОБА_5 ще наніс три удари ногою по обличчю та голові прапорщику ОСОБА_4 спричинивши останньому тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, синець з раною на фоні нього на обличчі справа, перелом нижньої стінки правої орбіти, перелом правої носової кістки, синець на обличчі зліва, садно та крововилив на верхній губі, струс головного мозку.

Крім того, будучи військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 27.12.2019 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 26.01.2020.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин їх вчинення. Зазначив, що 25.12.2019 року коли намагався проникнути на територію військової частини через паркан, щоб пронести алкогольні напої він був помічений черговим КПП прапорщиком ОСОБА_4 який намагався припинити його дії, та наніс останньому два удари кулаком руки в обличчя та після того як той упав ще три удари ногою в обличчя. Під час скоєння даного злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, який на його думку і обумовив вчинення ним злочину. В подальшому 27.12.2019 року коли він повертався з військової прокуратури Білоцерківського гарнізону до військової частини втік спочатку до міста Києва, а потім до місця свого проживання в м. Малин, Житомирської області. Повністю визнав свою вину у вчиненому попросив вибачення за скоєне, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки, вважає, що має понести покарання за скоєне та просить суворо не карти.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, потерпілий, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 404 КК України як опір іншій особі, яка виконує покладені на неї обов`язки з військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

За ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині першій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем строкової служби.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинив два закінчених умисних тяжких злочини. Суд також враховує наслідки, які настали від вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 404 КК України у виді заподіяння фізичної шкоди здоров`ю потерпілого.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 не одружений, на утриманні дітей не має, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_3 , не вперше притягується до кримінальної відповідальності та скоїв дані злочини будучи засудженим за вчинення злочинів, проти власності, до покарання у виді арешту, що підтверджується копією вироку від 29.10.2019 року Радомишльського районного суду Житомирської області. Обвинувачений за допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався та на обліку не перебував. За місцем проходження служби характеризується негативно, як військовослужбовець, що допускав порушення військової дисципліни, за час служби мав три не знятих дисциплінарних стягнень два зауваження і догану.

Відповідно до досудової доповіді на думку органу пробації ризик вчинення повторного злочину та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виконання покарання в громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд приходить до висновку, що обвинувачений є особою із високою ймовірністю вчинення повторного злочину, а тому становить суспільну небезпеку для суспільства так як існує ризик повторного вчинення злочину.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, та в суді, який дав детальні показання щодо обставин вчинення злочинів, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання:

-визнання обвинуваченим своєї вини;

-наявність статусу учасника бойових дій.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає:

-рецидив злочинів,

-стосовно злочину, передбаченого ч. 3 ст. 404 КК України вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки на переконання суду саме цей стан обумовив вчинення злочину.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, вважає, що обвинувачений має понести покарання середньої суворості, водночас будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкціями ч. 3 ст. 404, ч. 4 ст. 407 КК України,остаточний розмір якого повинен бути ближчим до мінімального.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_5 прокурором в інтересах держави про відшкодування завданої злочином шкоди розмірі 3 997 грн. 24 коп. у вигляді витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 то він підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільний відповідач в судовому цивільний позов визнав повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом.
Прокурором обґрунтовано суму заявлено позову яка полягає у витратах держави на лікування потерпілого ОСОБА_4 , який у період з 25.12.2019 по 08.01.2020 проходив лікування у лікувальному закладі Міністерства оборони України військовій частині НОМЕР_4 .
Процесуальні витрати у справі та речові докази відсутні.
Враховуючи, що прокурором клопотань про застосування запобіжного щодо обвинуваченого не заявлено, законних підстав для його застосування у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127,128, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.404, ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст.404 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки

- за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки .

На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.10.2019 року та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 10 (десять) днів.
Строк відбування покарання рахувати з 16 липня 2020 року. У разі звільнення до набрання вироком законної сили з місць відбування покарання подальший строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання на виконання даного вироку.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Цивільний позов прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону до ОСОБА_5 в інтересах держави про стягнення завданої злочином шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3 997 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 24 коп. завданої злочином шкоди.
Речові докази у справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1