Номер провадження: 11-кп/813/1361/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року у кримінальному провадженні №0001007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2019 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, із конфіскацією належного йому майна;
- за ч.2 ст.147 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, із конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зараховано ОСОБА_10 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 07.07.2019 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 відраховано з 07.07.2019 року.
Вироком також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_10 визнано винним в тому, що він близько 11:30 годин 07.07.2019 року, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та умислом на заволодіння майном в особливо великих розмірах, зайшов до приміщення фінансової установи «Ваша готівочка» ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 3/5, в якому перебували раніше незнайомі йому працівники ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .
Після чого дістав з одягу та показав ніж, погрожуючи застосуванням якого, висунув останнім особам вимогу передати належні ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» грошові кошти. З`ясувавши, що в приміщенні установи є в наявності лише 3000 грн, що було для нього недостатньо, ОСОБА_10 наказав жінкам викликати працівників поліції, з наступною вимогою передати йому грошові кошти в розмірі 1000000 доларів США (що згідно курсу Національного банку України станом на 07.07. 2019 року дорівнювало 25870835 грн) та забезпечити залишення місця події на гелікоптері. В разі не виконання останньої вимоги ОСОБА_10 погрожував вбити ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , яких утримував в якості заручників, тримаючи лезо ножа біля шиї ОСОБА_8 , що було сприйнято останніми та правоохоронцями як загроза життю жінок, яка могла бути реально реалізована.
Через деякий час обвинуваченого затримано співробітниками поліції в результаті проведення спецоперації із звільнення захоплених заручників.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, яка її подали.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильної кваліфікації його дій, подав апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінальним правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Доводи обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_10 під час досудового слідства щиро каявся, вину визнав повністю, багаторазово пошкодував про скоєне ним правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, у кримінальному провадженні не пред`явлено цивільний позов, а слідством та судом не встановлені обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України. Вказує, що при визначені покарання судом не враховано молодий вік обвинуваченого ОСОБА_10 , та не враховано обставин, що пом`якшують покарання.

Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити обвинуваченому ОСОБА_10 , з урахуванням ст. 69 КК України, основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 187 КК України та призначити мінімальне покарання у межах санкції частини 2 статті 147 КК України яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.

-обвинувачений ОСОБА_10 не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, просить змінити вирок в частині призначеного покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що він визнав свою вину та розкаявся, злочин вчинив в зв`язку зі здійсненням на нього та його сім`ю з боку морального тиску з боку колекторів, корисливих намірів не мав.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , представник потерпілої юридичної особи - ОСОБА_9 посилається на положення ст. 65 КК України, та наголошує на тому, що моральний стан та життєві складності та віросповідання, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не є запереченням по суті справи, та не могли слугувати підставою для вчинення тяжкого кримінального правопорушення. Не погоджується з аргументами обвинувачуваного про відсутність в його діях корисливих мотивів. На противагу цьому, посилається на відеоматеріали, які містяться у справі, а саме запис від 07.07.2019 року в період часу з 11.00 до 13.45 годин, на яких зафіксовано намір здійснення пограбування, через те, що сума не задовільнила обвинувачуваного. Вказує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення шляхом утримання заручників, погрожував їх життю та здоров`ю ножом та вимагав викуп у розмірі 1 млн. доларів США та гелікоптер для залишення місця вчинення злочину без перешкод.

Просить вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги у повному обсязі; прокурора, потерпілих та представника потерпілої юридичної особи, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши надані додатково захисником матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального, кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції та журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_10 свою провину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі та не заперечував, що дійсно в літку 2019 року маючи матеріальні труднощі у зв`язку з втратою роботи та орендованого житла, що вплинули на його емоційний вплив, перебуваючи у приміщенні установи ТОВ «Лайм кеш» вирішив заволодіти грошовими коштами, де погрожуючи ножом, спочатку вимагав від працівників установи, а згодом від поліції передачу йому грошових коштів у розмірі 1000000 доларів США. При цьому вказав, що наміру вбивати заручників він не мав, дозволяв користуватися санвузлом, отримувати ззовні воду, лікарські препарати та розумів, що йому вже ніхто не дасть змоги залишити місце події з грошима. Також зазначив, що на даний час шкодує про вчинене.

Наведені вище показання обвинуваченого свідчать про фактичне визнання останнім своєї винуватості у повному обсязі.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що близько 11:00 годині 07.07.2019 року перебувала на робочому місці у вищевказаній установі разом з потерпілою ОСОБА_8 , де в цей час прийшов обвинувачений ОСОБА_10 та попросив надати грошові кошти у сумі 7000 гривень. Після чого у наступний момент обвинувачений схопив потерпілу ОСОБА_8 за руку, відштовхнув її в сторону, дістав із карману штанів ніж та промовив, що це пограбування, а потерпіла ОСОБА_15 негайно натиснула на кнопку виклику охорони. На вимогу обвинуваченого передати наявні у відділенні кошти потерпіла продемонструвала суму в розмірі 3000 грн та пояснила, що це всі наявні кошти. Далі обвинувачений зачинив вхідні двері на запірний пристрій та наказав повідомити правоохоронцям вимогу надати йому для обміну заручників 1000000 доларів США і гелікоптер. По прибуттю до вхідних дверей наряду служби охорони обвинувачений, перебуваючи позаду ОСОБА_8 , підніс до її горла ніж, схопив іншою рукою за її волосся, чим потягнув її голову догори та одночасно з силою притиснув леза ножа до горла, після чого став агресивно вимагати від охоронця відійти від дверей, погрожуючи вбити заручників. Потерпіла вказала. що перебували з іншою потерпілою з обвинуваченим в одному приміщенні близько 2-3 годин, під час чого той заспокоївся, слухав музику, надав можливість потерпілій користуватися мобільним телефоном, зірвав одну із камер відео нагляду, пошкодив ноутбук, забарикадував столом вхідні двері, давав вказівки зачиняти та відчиняти віконні жалюзі, пропонував жінкам вступити з ним в статеві відносини, висловлював жаль з приводу того, що саме вони стали заручниками, а також дозволив отримати ззовні воду та лікарський препарат кардіологічного призначення. В один із наступних моментів, коли потерпіла зайшла до підсобного приміщення, відбувся штурм приміщення під час якого правоохоронцями їх було звільнено.

Потерпіла ОСОБА_8 про обставини події дала показання, які за своїм змістом повністю узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_15 та додатково пояснила, що дійсно сприйняла реальну погрозу її вбивства. Крім цього вказала, що дії обвинуваченого спричинили її госпіталізацію до психіатричної лікувальної установи строком 1,5 тижні та в подальшому потерпіла звільнилась з роботи та до теперішнього часу побоюється незнайомих людей.

Представник потерпілого ТОВ «Лайм кеш» ОСОБА_9 про обставини події вказала, що про розбійний напад на приміщення по вул. Чорноморського козацтва дізналась із телефонного повідомлення служби відеонагляду у зв`язку з чим близько 11:00 годин особисто прибула до місця події та надала доступ правоохоронцям до відеосигналу з непошкодженої камери спостереження. Також вказала, що після проведення штурму гроші залишились на місці, а матеріальна шкода полягала лише у пошкоджені майна приміщення та ноутбука.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_10 повністю підтверджується доказами, які встановлені під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме показанням свідка ОСОБА_16 , протоколом проведення огляду місця події від 07.07.2019 року, висновком експерта № 435-Б від 25.07.2019 року, безпосереднім переглядом відеозапису у судовому засідання яким підтверджується факт вчинення злочинів обвинуваченим та висновком судово-психіатричних експертів № 69 від 20.08.2019 року відповідно до якої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав, у зв`язку з чим був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керуватися ними.

За таких обставин суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілих, представника потерпілого та дослідивши в судовому засіданні письмові докази у сукупності, які є в матеріалах справи (а.с. 2-61) дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінованих йому злочинів.

Обставини скоєного злочину не заперечувалися обвинуваченим та потерпілими під час перегляду вироку суду судом апеляційної інстанції.

При цьому потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_9 наполягали на залишенні вироку районного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання без змін, зважаючи на обставини скоєного, поведінку обвинуваченого та вказали, що тяжких наслідків скоєного не настало лише в зв`язку з проведенням спецоперації працівниками правоохоронних органів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 147 та ч. 4 ст. 187 КК України, а саме захоплення та тримання осіб як заручників з метою спонукання державної установи до вчинення будь-якої дії як умови звільнення заручників поєднані з погрозою знищення людей та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

При призначені обвинуваченому покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 67 КК України, враховуючи зухвалість вчинених обвинуваченим дій, характер здійсненої погрози застосування насильства, показання потерпілих про наміри нападника вчинити щодо них дії, що посягають на їх життя, здоров`я, статеву свободу і недоторканість, а також позицію останніх про призначення винуватій особі суворого покарання.

Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі не визнано в якості такої обставини як щире каяття, оскільки обвинувачений на початку судового розгляду заявив про часткове визнання вини у вчиненому.

Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлено.

Разом із тим судом враховано дані про обвинуваченого, а саме його перше притягнення до кримінальної відповідальності, показання про неофіційне працевлаштування на будівництві, відсутність перебування на диспансерному обліку у закладах охорони здоров`я, а також позитивну характеристику за місцем реєстрації.

Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України та необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_10 від суспільства, тобто призначення реального покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією належного обвинуваченому майна.

Як видно з поданих захисником ОСОБА_11 та обвинуваченим апеляційних скарг, останні не погоджуються з обраним районним судом покаранням та просять зменшити призначене покарання з урахуванням ст. 69 КК України, посилаючись на необхідність врахування таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, повне визнання вини, багаторазове пожалкування про скоєний злочин, відсутність судимостей, виховування у багатодітній сім`ї, вихованням якого займалась мати, міцність соціальних зв`язків, не пред`явленням цивільного позову, на першу вимогу звертався до працівників з проханням надати потерпілим лікарські препарати та воду, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, наявністю постійного місця реєстрації, позитивної характеристики та молодого віку обвинуваченого.

Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому, визначено в межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинені ним злочин, в тому числі з врахуванням їх ступеню тяжкості, обставин вчинення, даних про особу обвинуваченого та приходить до висновку, що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, апеляційний суд не погоджується з твердженням захисту щодо відсутності наміру здійснення обвинуваченим дій, направлених на позбавлення життя та здоров`я потерпілих та відсутність у нього намірів на спричинення потерпілим шкоди, оскільки само по собі вчинення обвинуваченим дій на протязі тривалого часу (2-3 годин) та здійснення ним заходів насильницьких дій примусового характеру, в тому числі шляхом утримання потерпілої ОСОБА_8 на протязі близько однієї години шляхом утримання за волосся і притиснення до її горла знаряддя злочину - ножа, яке він завчасно приготував та мав при собі, свідчить про умисність дій останнього, направлених на завчасне планування здійснення ним наміру захоплення заручників з метою заволодіння грошовими коштами у особливо-великому розмірі.

Більш того, на умисність таких дій вказує той факт, що запропонована потерпілими сума грошових коштів, яка перебувала у потерпілих не задовольнила останнього, що стало наслідком подальшого вчинення ним насильницьких дій, направлених на отримання коштів в більш значній сумі.

Таким чином судова колегія апеляційного суду вважає, що надані обвинуваченим як в суді першої інстанції, так і суді апеляційної інстанції показання не можуть свідчити про отримання об`єктивних даних, які свідчили про повне визнання обвинуваченим вини та здійснення ним дій, які вказували на щире каяття.

Також апеляційний суд враховує, що жодних об`єктивних даних про вчинення обвинуваченим злочинів внаслідок збігу тяжких особистих обставин, які вплинули на його емоційний стан на які посилався захисник - матеріали справи не містять, у зв`язку з чим підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом за вчинення якого він засуджений оскаржуваним вироком, з урахуванням у сукупності усіх даних про особу обвинуваченого та встановлених обставин вчинення зазначених злочинів колегія суддів не вбачає.

Безпідставними є твердження сторони захисту щодо здійснення на обвинуваченого тиску з боку колекторів в зв`язку з наявністю боргових зобов`язань останнього перед фінансовою установою «Ваша готівочка» ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», оскільки ці твердження спростовуються поясненнями представника юридичної особи, яка заперечила факт висунення обвинуваченому вимоги про повернення боргу у сумі близько 1900 грн., які він заборгував фінансовій установі, що в подальшому не заперечувалося самим обвинуваченим.

Обставини виховання обвинуваченого у неповній та багатодітній сім`ї, його молодий вік, відсутність цивільного позову у даному кримінальному провадженні та наявність у нього певних соціальних зв`язків, з урахуванням інших встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом обставинами, які суд повинен враховувати при призначенні покарання, не можуть слугувати безумовною підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги пояснення представника юридичної особи, яка зазначила, що спричинена злочином шкода, яка полягає у пошкодженні майна існує та питання про її стягнення на даний час не вирішено.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному вироком суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_10 потребує подальшої ізоляції від суспільства, наступним поміщенням до кримінально виконавчої установи закритого типу, тобто призначення реального покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією належного обвинуваченому майна.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, його поведінки, характеризуючих особу обвинуваченого даних та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року у кримінальному провадженні №0001007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2019 року, яким ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4