справа №176/1853/16-к
провадження №1-кс/176/15/21
УХВАЛА
Іменем України

03 лютого 2021 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що 25 грудня 1998 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання останньої, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході розпивання спиртних напоїв, дізнався від останньої, що мешканці квартири АДРЕСА_2 в даний час відсутні та у вказаній квартирі можуть знаходитись цінні речі. В цей же час у ОСОБА_6 раптово виник умисел направлений на таємне викрадення будь-якого цінного майна з квартири АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_7 погодилась.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до житла, діючи з корисних мотивів, з метою наживи, ОСОБА_6 25 грудня 1998 року приблизно о 23 год. 45 хв. за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом пошкодження віконного скла балкону проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно, яке належать ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме:

- мисливську п`ятизарядну рушницю МЦ 21, 12-го калібру вартістю 1800 грн.;

- одноствольна мисливська рушниця ІЖ-18, 20-го калібру вартістю 800 грн.;

- гроші в сумі 3000 грн.;

- чоловіча золота обручка вартістю 130 грн.;

- жіноча золота обручка вартістю 200 грн.;

- золотий перстень з рубуном вартістю 350 грн.;

- два золотих ланцюжка довжиною 50см. кожна вартістю 120 грн. кожна;

- золотий ланцюжок довжиною 70 см. вартістю 250 грн.;

- шкіряне жіноче пальто вартістю 600 грн.

Заволодівши чужим майном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, викраденим май розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7600 грн.

По даному факту 25 листопада 1999 року СВ Жовтоводського МВ УМВС Украв Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа №3560 за ознак, злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року).

05 листопада 1999 року по підозрі у вчинення вищевказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Павлоград Дніпропетровської області, громадянину України, який мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , пред`явлено заочне обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 140 ч. 3, 145 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року), запобіжний захід не обрано.

28 жовтня 1999 року у кримінальній справа №3560 у відношенні ОСОБА_6 досудсве слідство зупинено на підставі п. 1 ст.206 КПК України та 28 жовтня 1999 року СВ Жовтоводського MB УМВС України в Дніпропетровській області, оголосило обвинуваченого ОСОБА_6 в розшук.

05 травня 2001 року за фактом встановлення місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_6 сектором карного розшуку Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №13001036 та в ході оперативно-розшукових заходів отримати інформацію про місце перебування останнього не надалось можливим.

13 січня 2013 року відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083, умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужі майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднані проникненням до житла.

08 квітня 2014 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було заочно повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Провина ОСОБА_6 за даним фактом підтверджується: протоколами оглядів від 26 грудня 1998 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18 лютого 1999 року, протоколом допиту обвинуваченої ОСОБА_7 від 29 грудня 1998 року, висновок експерта від 13 вересня 1999 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17 вересня 1999 року, протоколом допиту обвинуваченого ОСОБА_10 від 19 жовтня 1999 року.

29 квітня 2014 року кримінальне провадження №0000083 зупинено, а підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно інформації начальника Територіального пункту ВФМС Росії по Магаданській області в Сусуманському районі встановлено, що розшукуваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Павлограда Дніпропетровськ області, 16 липня 2008 року документувався паспортом РФ серії НОМЕР_1 в ТП ВФМС Росії по Магаданській області в Сусуманському районі у зв`язку з втратою паспорта СССР зразка 1974 року НОМЕР_2 від 02.09.1981, виданого Павлоградським МВ УМВС в Дніпропетровській області.

Із заявою про втрату паспорту серії НОМЕР_1 від 16.07.2008 року в ТП ВФМС Росії по Магаданській області в Сусуманському районі ОСОБА_6 не звертався.

Також встановлено, що з ВУФМС Росії по Московській області в Очаково- Матвіївському районі надійшло повідомлення, що ОСОБА_6 документувався паспортом РФ по досягненню 45 річного віку на підставі паспорта РФ серії НОМЕР_1 в ТП ВФМС Росії по Магаданській області в Сусуманському районі.

Відповідно довідки начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_11 встановлено, що інформація щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в базі даних відсутня.

01 грудня 2020 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області останній раз винесено ухвалу щодо дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої завершується 01.02.2021 року.

29 січня 2021 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

При цьому слідчий зазначив, що на даний час підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки на території міста Жовті Води Дніпропетровської області, які б могли стримати його не покидати постійне місце проживання та межі Дніпропетровської області або території України, після скоєння кримінального правопорушення він перетнув державний кордон України та за наявною інформацією перебуває на території Російської Федерації, з цього часу може продовжувати переховуватись на її території, родинних зв`язків на території України не підтримує та може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується повідомленням ОСОБА_6 про підозру у вчиненні тяжкого, корисливого злочину проти власності, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років; може незаконно впливати на свідків, та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, крім того, враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно оголошений в міжнародний розшук, переховується від органів слідства, чим намагається уникнути правосуддя за вчинене ним кримінальне правопорушення.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий наголосив на тому, що на теперішній час неможливо встановити місце перебування ОСОБА_6 , а тому останнього відповідною постановою слідчого оголошено у міжнародний розшук.

Слідчий суддя, заслухавши думки прокурора та слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В порядку ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частинами 1 та 2 статті 135 глави 11 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З комплексного аналізу зазначених норм вбачається, що повідомлення про підозру за певних обставин може бути вручене в порядку статті 135 КПК України лише у випадку неможливості його вручення безпосередньо особі, відносно якої складено повідомлення про підозру. Така неможливість вручення повідомлення про підозру особі повинна бути обґрунтована в клопотанні та доведена відповідними доказами.

Однак, слідчим не надано жодного доказу належного повідомлення ОСОБА_6 про підозру.

Крім того, матеріали клопотання не містять підтвердження про вжиття всіх заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений статтею 135 КПК України для вручення повідомлень.

До клопотання долученно лише рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення направлене за місцем проживання ОСОБА_6 . Однак, дане повідомлення із підозрою повернуто до СВ Жовтоводського МВ ГУВС України в Дніпропетровській області, без вручення адресату.

При цьому, слідчий повідомив суду, що дійсно текст підозри один раз направлявся ОСОБА_6 , однак повернутий без вручення, інших дій, спрямованих на вручення підозри, не вчинялось.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_6 належним чином повідомлений про підозру.

Крім того, частиною шостою статті 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

В той же час, законодавче поняття «міжнародний розшук» нормативно не визначено. Ні в чинному КПК України, ні в Законі України «Про оперативно-розшукову діяльність» не передбачено положень, які б регламентували порядок оголошення особи у міжнародний розшук та здійснення міжнародного розшуку.

Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Національну поліцію» (Міжнародне співробітництво поліції) передбачено, що взаємовідносини у сферах діяльності поліції з відповідними органами інших держав та міжнародними організаціями базуються на міжнародних договорах, а також на установчих актах та правилах міжнародних організацій, членом яких є Україна.

Україна з 1992 року є членом Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу.

Підпунктами 32 та 33 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №877 передбачено, що Національна поліція здійснює представництво та забезпечує виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі та Європейському поліцейському офісі (Європолі); організовує взаємодію правоохоронних та інших державних органів України з Інтерполом, Європолом, а також компетентними органами інших держав з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу.

Отже, вбачається, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ Інтерполу.

Зі змісту ст. 60 Статуту Комісії з контролю за файлами Інтерполу (розміщений на офіційному вебсайті Інтерполу) вбачається, що суб`єктом, який оголошує в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідний Робочий апарат НЦБ Інтерполу. Моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення циркулярного повідомлення, що відображається в інформаційній базі Інтерполу. Початком міжнародного розшуку є направлення відповідного повідомлення до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від усіх країн-учасниць.

Сам по собі факт внесення до обліків Генерального Секретаріату Інтерполу відомостей звернення слідчого органу про публікацію картки щодо особи не є свідченням оголошення її в міжнародний розшук, оскільки матеріали, якими слідчий орган підтверджує оголошення особи в міжнародний розшук, мають містити повідомлення безпосередньо з Інтерполу, довідки або витягу з його бази даних.

Правила Інтерполу щодо обробки інформації, затверджено в поточній редакції на 80-й сесії Генеральної асамблеї Інтерполу Резолюцією від 30.06.2012 року (розміщені на офіційному вебсайті Інтерполу https://www.interpol.int) регулюють питання моменту оголошення особи у міжнародний розшук. Зокрема, ст. 77 згаданих Правил передбачає, що отримання запитів від Національних бюро Інтерполу та прийняття їх до розгляду не означає автоматичну видачу картки щодо конкретної особи, а відомості про прийняття запитів до розгляду не можна плутати з реальним оголошенням особи у розшук.

Із вищевикладеного слідує, що моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення циркулярного повідомлення, що відображається в інформаційній базі Інтерполу. Початком міжнародного розшуку є направлення відповідного повідомлення до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від усіх країн-учасниць. При цьому особа вважається оголошеною в міжнародний розшук лише за наявності відповідних підтверджуючих документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу; надіслання запиту про розшук та прийняття його до виконання іншою державою, яка не є членом Інтерполу; надіслання запиту про розшук до іншої держави на підставі двосторонньої угоди тощо).

Одночасно, слід наголосити, що саме по собі складання слідчим постанови про оголошення особи у міжнародний розшук не є обставиною, котра безумовно означає, що такий розшук розпочато та не породжує наслідку набуття особою статусу міжнародно розшукуваної.

Водночас, у судовому засіданні прокурором та слідчим не доведено факту оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, а наданні матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження оголошення такого розшук (довідка, витяг із бази даних Інтерполу).

Враховуючи викладене, за відсутності доказів того, що ОСОБА_6 належним чином, як це передбачено нормами чинного КПК України, вручено повідомлення про підозру, а також, що останній дійсно набув статусу міжнародно розшукуваної особи, слідчий суддя не вбачає правових підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому у задоволенні даного клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженому із прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1