Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1032/20
Провадження №: 1-кп/332/261/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2020 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:
В проваджені суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який кваліфікується як особливо тяжкий злочини. Крім того, прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначає, що менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання зазначеним ризикам.

Потерпілий до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Захисник вважав тримання під вартою його підзахисного надто суворим запобіжним заходом, ризики, на які посилається прокурор, на думку захисника, не є доведеними.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою суду від 03.07.2020 було продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 на шістдесят днів до 01.09.2020.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Враховуючи неможливість до спливу вказаного строку продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання.
Положеннями ч. 1 ст. 183 та ч. 4 ст. 199 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. За приписами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.
Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.
Разом з тим, при оцінці судом на зазначеній стадії судового провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховування ОСОБА_6 від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу обвинуваченого на свідків сторони обвинувачення, які ще не допитані судом.
Суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є умисним особливо тяжким злочином проти життя особи.
При оцінці продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду, суд враховує тяжкість можливого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.
Одночасно суд враховує той факт, що обвинувачений не мав постійного та офіційного місця роботи та джерела прибутку, неодружений, фактично проживав без реєстрації у квартирі за місцем вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчинені злочину у стані наркотичного сп`яніння та із застосуванням жорстоких насильницьких дій стосовно загиблого, що не виключає можливості продовження антисоціальної поведінки.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на думку суду, не дозволить належним чином контролювати поведінку обвинуваченого, який підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину.

Оскільки жодна особа не висловила намір бути поручителем обвинуваченого, суд позбавлений можливості застосувати запобіжний захід у виді особистої поруки.

Відсутність офіційного працевлаштування ОСОБА_6 та джерела доходу виключає можливість застосування застави, як запобіжного заходу.

З урахуванням пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у вчинені злочину, події якого відбувались за місцем проживання обвинуваченого, стан його здоров`я, пов`язаний із наркотичною залежністю, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .
За таких обставин, враховуючи продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого (ризиків можливого переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні) та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, обсяг процесуальних дій, які необхідне провести, суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення розміру застави, оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 було вчинено із застосуванням насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 331 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.10.2020 включно без визначення розміру застави з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження в залі судових засідань 31.08.2020.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3