Дата документу 08.12.2020 Справа № 334/6688/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1287/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/6688/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 16 листопада 2020 року по 14 січня 2021 року включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2020 приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де сумісно вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_8 , та його співмешканкою ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , під час сварки з останньою, використовуючи ніж, який мав при собі та утримуючи його в правій руці, наніс ОСОБА_10 один удар в область грудної клітини зліва, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого сліпого колото - різаного поранення грудної клітки з ушкодженням серця, що спричинило смерть ОСОБА_10 на місці події.

16.11.2020 року о 21:05 годині, ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

17.11.2020 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам. Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував дані про його особу, який провину свою визнав, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні мати похилого віку, яка тяжко хворіє та потребує його допомоги.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя не врахував обставини, які свідчать про зменшення ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_8 є особою в силу ст.89 КК України раніше не судимою, має постійне місце проживання та реєстрації, є опікуном своєї матері ОСОБА_11 , яка є інвалідом 1-ї групи підгрупи «А» і потребує постійного догляду, виконує обов`язки по догляду за своєю матір`ю, у зв`язку із чим не може офіційно працевлаштуватися на роботу, страждає на ряд хронічних захворювань: варикоз 4 ступеня, гіпертонія; активно сприяв розкриттю злочину, добровільно приймав участь в усіх слідчих діях. Саме лише посилання на тяжкість злочину, у якому підозрюється особа, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою.

Об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду відсутні; обставин, які б свідчили, що ОСОБА_8 не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки слідчим і прокурором не наведено, активне сприяння досудовому розслідуванню з боку ОСОБА_8 не спростовано; немає підстав вважати, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знаряддя злочину після вилучення з місця події перебуває у органу досудового розслідування.

Безпідставним є посилання у клопотанні на можливі спроби вмовляння, переконання, примусу та погроз свідкам у кримінальному провадженні, вказане є лише припущенням.

Таким чином, слідчим і прокурором не доведено існування зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили ухвалу слідчого судді скасувати і обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані.

Колегія суддів зазначає, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Обґрунтованими є висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, вчинення якого спричинило загибель людини, а також дані про його особу, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а обізнаність про адресу проживання свідків, які є сусідами підозрюваного, робить високим ризик незаконного впливу на них збоку останнього.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені в клопотанні ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягав захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційних скарг і соціальні зв`язки підозрюваного, у тому числі і наявність на утриманні мати похилого віку, яка тяжко хворіє та потребує допомоги, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляціях, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Також є обґрунтованими посилання підозрюваного на визнання провини у вчиненні злочину та активне сприяння його розкриттю, оскільки вони також не спростовують висновків слідчого судді про наявність встановлених ризиків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання прокурора було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання ризику переховування від суду.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення цих скарг не вбачається.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у злочині, який спричинив загибель людини.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 16 листопада 2020 року по 14 січня 2021 року включно, у межах строку досудового розслідування, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4