Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/373/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 09.09.2020, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Велика Скельова, Світловодського району, Кіровоградської області, громадянина Російської Федерації, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого оператором по добуванню нафти та газу в ВАТ «Печьора Нефть» в Республіці Комі Російської Федерації, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, починаючи з моменту його застосування.
Заборонено підозрюваному ОСОБА_6 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , щодня у період доби з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин ранку починаючи з 09 вересня 2020 року протягом двох місяців.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 09.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікованого як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Мотивуючи дану ухвалу, слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для повного задоволення клопотання слідчого, проте встановлено підстави та необхідність для обрання до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому прокурор вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що вказує на неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також, прокурор вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.
Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані потерпілій.
Особиста порука не може бути застосована, оскільки цей захід не може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання ризикам.
Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.
На переконання органу досудового розслідування, застосування запобіжних заходів більш м`яких аніж тримання під вартою не дасть можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним покладених судом обов`язків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, чи то домашній арешт.
Так, застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука неможливо, у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на особливу довіру та яким можливо передати на поруки підозрюваного.
Застування обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить дієвого контролю за підозрюваним, так ОСОБА_6 визначено місцем домашнього арешту квартиру АДРЕСА_3 . Але ж як вбачається з довідки виконавчого комітету Великоскельовської сільської ради, наданої стороною захисту під час розгляду клопотання, ОСОБА_6 за вказаною адресою взагалі не зареєстрований, а з його слів вказане житло йому заповіла померла бабуся ОСОБА_11 у 2009 році. Разом з тим, даних про перереєстрацію права власності на вказану квартиру станом на 2020 рік ним не здійснено.
Крім того, підозрюваний є громадянином іншої держави - Російської Федерації де має житло та мешкав постійно на протязі останніх 20 років.
Також, необхідно звернути увагу на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та його наслідки, а саме те, що на даний час потерпіла ОСОБА_12 перебуває у важкому стані без свідомості, та отриманні нею в результаті ДТП тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Законність рішення - це його сувора відповідність вимогам матеріального та процесуального права.
Вмотивованість рішення означає, що в ньому викладаються всі фактичні і юридичні аргументи, які підтверджують висновки і рішення, що містяться в описовій та резолютивній частинах. Мотивування є вираженням законності і обґрунтованості. Невмотивоване рішення не може бути визнано законним і обґрунтованим.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є немотивованим та необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Пунктом другим частини третьої статті 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Як слідує із клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за які передбачена у виді позбавлення волі строком до 8 років, що свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у даному кримінальному провадженні. Окрім цього, в клопотанні зазначено, що підозрюваний є громадянином іншої держави - Російської Федерації де має житло та мешкав постійно на протязі останніх 20 років, а тому він матиме можливість вільної зміни свого місцезнаходження, що в подальшому позбавить можливості здійснення дієвого контролю за його поведінкою і виконанням покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання, на переконання колегії суддів, не звернув уваги на вимоги ст.ст. 177, 178, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, які передбачають мету та підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при їх обранні та визначають певну категорію осіб, до яких може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування ухвали слідчого судді, якою стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати до останнього більш суворий запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, із застосуванням якого в повній мірі буде забезпечено виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів враховує наступне:

Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Із даного приводу слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, підозра, яка пред`явлена ОСОБА_6 обґрунтовується наявними в матеріалах клопотання копіями документів а саме:
- результатами огляду місця події, проведеного 04 вересня 2020 року, які містяться в протоколі огляду місця ДТП та фото-таблицями до нього від 04.09.2020;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 07.09.2020;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 07.09.2020;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 від 07.09.2020;
- речовим доказом, вилученим в ході огляду місця події транспортним засобом, яким керував ОСОБА_6 ;
- довідкою судово-медичного експерта про виявлення тяжких тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_12 .
Окрім цього, колегія суддів також враховує наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків та потерпілу, а також знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Про наявність вказаних ризиків свідчить той факт, що злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, так як санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, що вказує на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Також, слід зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, а тому у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування.

Крім того, необхідно враховувати, що підозрюваний є громадянином іншої держави - Російської Федерації де має житло та мешкав постійно на протязі останніх 20 років, а тому він матиме можливість вільної зміни свого місцезнаходження, що в подальшому позбавить можливості здійснення дієвого контролю за його поведінкою і виконанням покладених на нього обов`язків.
Таким чином, з урахуванням наведених фактів, на переконання судової колегії, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за обставин даного кримінального провадження та встановлених ризиків, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, при цьому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на думку судової колегії, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання щодо строку дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із засад, які закріплені у ст.ст. 197, 219 КПК України, колегія суддів враховує, що підозра ОСОБА_6 пред`явлена 08.09.2020 (а.м.к.47-49), а тому строк досудового розслідування спливає 08.11.2020 і саме до вказаної дати має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що складає 53 дні, тобто у межах строку досудового розслідування.

Окрім цього, згідно положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, колегія суддів при визначені розміру застави вважає, що розмір застави у 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 126 120 грн буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри до нього та при цьому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по справі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувавши при цьому ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 09.09.2020 та постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.
Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 409, 411, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 09.09.2020, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці починаючи з 09 вересня 2020 року- скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_15 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 ,міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів задовольнити частково.

Застосувати стосовнопідозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 53 дні, а саме - з 11.45 год. 17 вересня 2020 року до 11.45 год. 08 листопада 2020 року.

Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі апеляційного суду. Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 126 120 грн.
Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду № UA0086310, ; МФО: 820172; банк одержувача: Держказначейська Служба України м. Київ; призначення платежу - застава за підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0001230.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками по справі;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Розяснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Кропивницького апеляційного суду, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця увязнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, за умови сплати застави, що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а слідчим суддею, судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2