Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/615/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2020 року смт.Народичі

Слідчий суддя Народицького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання начальника сектору дізнання Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Начальник сектору дізнання Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, а саме, про накладення арешту на земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Народицького району Житомирської області: площею 353,9355 га за межами населеного пункту на території Межиліської сільської ради, площею 361,7458 га за межами населеного пункту на території Базарської сільської ради, надані на умовах оренди розпорядженнями голови Народицької РДА №318 від 29 грудня 2015 року та №2 від 04 січня 2016 року, відповідно, з посівами ріпаку озимого, сої, озимої пшениці, проса та соняшника, що вирощуються на вказаних земельних ділянках, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначене майно у встановленому порядку визнане речовими доказами, які мають бути збереженими.

Дослідивши зміст клопотання та оглянувши долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадках передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно частини 3 статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про необхідність повернення його прокурору, оскільки, зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а саме: не долучено документів, що посвідчують право власності на майно, щодо якого заявлено клопотання про накладення арешту, а також не наведені конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами вищевказаним майном.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно у відповідності до частини 3 статті 172 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись статтею 172 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Повернути прокурору Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання начальника сектору дізнання Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, встановивши строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1