ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5431/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3378/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі потерпілих по даній справі, належним чином повідомлених про розгляд справи розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.09.2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12.11.2020 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та невмотивованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не було проведено аналіз ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, наявність яких також не були доведена прокурором.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просила залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.

Потерпілі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надали.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як слідує з матеріалів провадження, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України, судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою щодо останнього на 60 днів, тобто до 12.11.2020 року, включно.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 була заслухана думка прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд.
Колегія суддів звертає також увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим в інкримінованих злочинах, що в сукупності з іншими встановленими даними, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що заявлені прокурором ризики є обґрунтованими. Дані обставини виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.
Також апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було взято до уваги відомості про особу обвинуваченого, те що ОСОБА_7 , будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України, має статус судимого за аналогічні кримінальні правопорушення, що на думку апеляційного суду свідчить про те, що ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та скоїв нові умисні злочини проти власності, не працює, не має міцних соціальний зав`язків
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Звертаючись до суду із вимогою про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачений посилається лише на те, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак такі доводи є безпідставними, які в будь-якому випадку не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявність вагомих доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень.
Також апеляційний суд погоджується з позицією викладеною у рішенні ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України, де тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом із іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується посилань апелянта про заклики Комітету Ради Європи з питань запобігання катуванням про необхідність застосування альтернатив запобіжному заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки це має рекомендований характер, та не є у розумінні ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України.

Інших доводів, які б спростовували необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, та вказували на можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, апелянтом не наведено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційної скарги, за доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.09.2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.11.2020 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4