ЄУН №337/3434/20
Провадження №1-кп/337/460/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - адвоката ОСОБА_8
представника цивільного відповідача - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 13.06.2020р. за №0001939 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Запоріжжі, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13.06.2020р. приблизно о 10.00 год. водій ОСОБА_7 , керуючі автомобілем «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Т-08-06 в м. Запоріжжя зі сторони пр. Інженера Преображенського в напрямку вул. Запорізького козацтва. Швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 складала не менше 69,9-74,6 км/год., що перевищує дозволену на даній ділянці проїзної частини швидкість руху - 50 км/год.
В цей же час, попереду нього в попутному напрямку, по правому тротуару рухалась пішохід ОСОБА_5 .
Під час подальшого руху, водій ОСОБА_7 наближаючись до перехрестя з вул. Запорізького козацтва, поблизу буд.№1-а, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху праворуч, в результаті чого в стані виниклого заносу автомобіля «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини праворуч, де на тротуарі скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 .
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.10.1, 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., відповідно до яких:
-п.п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п.п.12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю 50 км/год.;
-п.п.12.9 б) - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідженням обставин і механізму ДТП за №9-552 від 26.06.2020р., з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. В даній дорожній ситуації технічна можливість у водія ОСОБА_7 уникнути ДТП залежала від виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Так, згідно висновку судово-медичної експертизи за №792 від 20.07.2020р.: закриті відривні переломи передніх апофізів тіл 3-5 поперекових хребців (L3-L5), закритий перелом лівого поперекового відростка тіла 5 поперекового хребця (L5), закриті переломи латеральних мас крижі з обох сторін, закриті осколкові переломи бугорка та нижньої витки лівої лонної кістки зі зміщенням кісткових уламків у ОСОБА_5 кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Закрита мозкова травма, струс головного мозку, рана величної ділянки ліворуч у ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Рани лівого ліктьового суглобу та лівої кисті у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився та суду пояснив, що в зазначений день та час, керуючи зазначеним автомобілем, він рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год. по пр. Інженера Преображенського в м.Запоріжжі в напрямку вул. Запорізького козацтва. На пасажирському сидінні біля нього знаходився ОСОБА_10 . Наближаючись до перехрестя побачив, що назустріч наближується автомобіль, тому він почав перестроюватись з правої полоси на ліву. Під час перестроювання, він викрутив кермо, в цей час автомобіль втратив керування, стався занос, автомобіль вилетів на тротуар та перевернувся. Після цього він виліз з автомобіля та почув, що поруч чоловік каже, що збили жінку, яка лежала поруч. Він відразу намагався надати жінці допомогу. Потім приїхала швидка, забрала жінку до лікарні. Після події він дзвонив їй та зустрічався з нею, вибачався. Під час перебування в лікарні цікавився станом потерпілої, спілкувався з її рідними. Він повністю усвідомлює свою провину в скоєному. ДТП сталося з його вини, він не оспорює того факту, що порушив ПДР, а саме був неуважним, перед маневром не переконався у його безпеці та перевищив швидкість, в результаті виник занос автомобіля, який вилетів на тротуар, де в той час перебувала потерпіла. Він ще раз просить вибачення у потерпілої за те, що сталося. Щиро кається в скоєному. Просить врахувати, що мешкає разом з батьком, його мати вбили у 2018 році. Просить суворо не карати. Цивільний позов визнає частково. Також просить врахувати, що він в рахунок відшкодування моральної шкоди вже виплатив потерпілій 27100грн.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також не оспорювала фактичних обставин провадження, які викладені в обвинувальному акті та пояснила, що 13.06.2020р. приблизно о 10.00 годин вона зі своїм чоловіком прогулювались, йшли по тротуару близька перехрестя пр. Інженера Преображенського та вул. Запорізького козацтва в м.Запоріжжі. Як саме сталось ДТП вона не пам`ятає, оскільки відразу після удару втратила свідомість. Прийшла до свідомості у лікарні через дві доби. Внаслідок ДТП вона тривалий час, а саме з 13.06.2020р. по 20.08.2020р. проходила лікування у медичному закладі, спочатку у травматологічному відділенні, де їй зробили дві операції, потім проходила лікування в реабілітаційному відділенні. Вважає, що ОСОБА_7 повинен понести суворе покарання, оскільки він як водій діяв із злочинною недбалістю, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, відповідних заходів не вжив. Внаслідок таких дій вона втратила здоров`я. У зв`язку з ушкодженням здоров`я витратила багато грошей на лікування та понесла моральні страждання, в зв`язку з чим заявляє цивільний позов. Дійсно ОСОБА_7 сплатив їй у відшкодування моральної шкоди 27100 грн., в зв`язку з чим вважає можливим врахувати цю суму при вирішенні цивільного позову.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів цивільного позову, речових доказів та матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що дії, передбачені ч.1 ст.286 КК України, кваліфікуються як нетяжкий злочин; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на даний час офіційно не працевлаштований, не одружений, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з батьком, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за останнім місцем навчання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне часткове відшкодування завданої моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді обмеження волі, яке слід обрати в межах санкції ч.1 ст.286 КК України наближене до мінімального, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Водночас, суд вважає недоцільним призначення обвинуваченому ОСОБА_7 інших видів покарання, передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України, а саме: у вигляді штрафу та виправних робіт, оскільки він не працевлаштований, у нього відсутні будь-які джерела доходу; покарання у вигляді арешту не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.

При цьому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, думки прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком, та думки потерпілої, яка наполягала на тому, щоб обвинуваченому було призначено суворе покарання, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на нього більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та сприятиме отриманню потерпілою відшкодування моральної шкоди за її цивільним позовом.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди в розмірі 55000,00 грн. та витрат, пов`язаних з правовою допомогою в розмірі 1000,00 грн., а також про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на її користь шкоди, пов`язаної з витратами на лікування в розмірі 41809,13 грн. та моральної шкоди в розмірі 2090,46 грн., суд виходить з такого.
Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Потерпілим за цим Законом (п.1.3 ст.1) є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону).
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1. ст.23 Закону).
Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як вже встановлено судом, 13.06.2020р. приблизно о 10.00год. в м.Запоріжжя мала місце ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_5 , в результаті якої остання отримала тілесні ушкодження, зокрема середньої тяжкості.
Винуватим у даній ДТП визнано водія автомобілю «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 .
Згідно з Полісом №АР/767362 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 06.04.2020р. між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_10 на строк з 07.04.2020р. по 06.04.2021р. забезпечено транспортний засіб «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за спричинену шкоду життю і здоров`ю 260 000 грн., майну 130 000 грн., франшиза 1500,00 (арк.29).
Відповідно до виписок КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР №6686 від 06.07.2020р. та №7777 від 20.07.2020р., довідки з історії хвороби, виданої «МЛЕ та ШМД» №6686 від 15.07.2020р., рахунку-фактури та видаткової накладної №18/06/20-1 від 18.06.2020р., накладної №237046 від 24.07.2020р., квитанцій та товарних чеків за період лікування ОСОБА_5 нею були придбані зазначені в призначеннях лікарів медикаменти, медичне обладнання на загальну суму 41809,13 грн. (арк.30-45).
ОСОБА_5 в серпні 2020р. зверталась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування, що представником страховика в судовому засіданні не заперечується, але до теперішнього часу виплат не отримала, тому вказану суму просить стягнути зі страховика забезпеченого транспортного засобу ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
Представник цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_9 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_5 в якому цивільний позов потерпілої не визнав повністю та надав аналогічні пояснення в судовому засіданні, зокрема зазначив, що дана ДТП дійсно має ознаки страхового випадку. Порядок та строки виплати страхового відшкодування передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхова компанія має 90 денний строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування і його виплату. Оскільки вина ОСОБА_7 в ДТП може бути установлена лише вироком суду, виплата страхового відшкодування може бути здійснена лише після набрання вироком суду законної сили. На даний час заявлені до страховика потерпілою позовні вимоги є передчасними, оскільки зі сторони страховика немає порушення її прав. Просить в позові до страхової компанії відмовити.
З`ясувавши та оцінивши усі обставини даної справи, дослідивши надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає встановленим та доведеним, що потерпіла ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яке сталося з вини обвинуваченого ОСОБА_7 , зазнала матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування через отримані нею під час ДТП тілесні ушкодження.
Враховуючи на те, що відповідальність ОСОБА_7 , як водія забезпеченого транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідальність за цю шкоду слід покласти на страховика, оскільки в силу вимог ст.1, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює таку виплату потерпілій в ДТП особі.
При цьому, потерпіла проходила лікування в лікарні, несла витрати на своє лікування, покупала медичні препарати та обладнання, тому має право на їх відшкодування на підставі п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок страховика, тобто ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
Вирішуючи питання про розмір відшкодування витрат на лікування, суд бере до уваги як належні, допустимі та достовірні докази виписки з історії хвороби потерпілої довідку медичного закладу про перелік та кількість придбаних потерпілою лікарських препаратів, медичного обладнання, рахунки, квитанції, чеки на оплату лікарських препаратів та обладнання. Вказані документи повністю підтверджують факт здійснення потерпілою матеріальних витрат на лікування відповідно до призначення лікарів на суму 41809,13грн.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п.12.2 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», франшиза не вираховується з суми страхового відшкодування, яка виплачується за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю.

Отже, стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь потерпілої підлягають витрати на лікування в розмірі 41809,13грн.
Крім того, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, отриманням нею в ДТП тілесних ушкоджень, зокрема середньої тяжкості, тривалим її перебуванням на лікуванні.
При цьому, з ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як страховика, відповідно до вимог ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто 2090,46грн.
Таким чином позовні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому, суд не бере до уваги доводи представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про те, що пред`явлення до страховика в межах кримінального провадження потерпілою позовних вимог про стягнення витрат на лікування, а також моральної шкоди, є передчасним.
Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Крім того, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
Враховуючи вказане, виходячи з характеру вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що пред`явлення в межах даного кримінального провадження потерпілою цивільного позову до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка повинна нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену в результаті ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, не суперечить вимогам діючого законодавства і не порушує прав і інтересів страхової компанії.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов потерпілої про стягнення з нього моральної шкоди визнав частково, пославшись на те, що не заперечує факту спричинення потерпілій душевних страждань, але не згоден з визначеним потерпілою розміром моральної шкоди, вважає його перебільшеним. Вважає достатньою для відшкодування моральної шкоди потерпілій суму 35 000 грн. Просить врахувати, що він до ухвалення вироку в рахунок відшкодування моральної шкоди вже передав потерпілій 27 100 грн., на підтвердження чого надав розписки потерпілої ОСОБА_5 про отримання такої суми Вказує, що наразі у нього грошових коштів немає, але в подальшому не заперечує сплатити ще 7900 грн. Просить вибачення перед потерпілою.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт отримання від обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 27100грн. і не заперечувала проти зменшення розміру моральної шкоди, яка буде стягнута на її користь, на зазначену суму.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода за участю водія і пішохода, де, по зрівнянню з водієм, пішохід є найменш захищеним. При цьому, в першу чергу, на водія покладається обов`язок забезпечити дотримання правил безпеки руху, слідкувати за дорожньою обстановкою і своєчасно приймати відповідні заходи у разі її зміни. Вказаних вимог водій ОСОБА_7 не дотримався і допустив порушення Правил дорожнього руху, яке суд вважає грубим. В результаті даного ДТП піддане небезпеки життя та здоров`я людини, які відповідно до ст.3 Конституції України визнаються найголовнішими соціальними цінностями. Так, в результаті ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження, зокрема середньої тяжкості, які в подальшому призвели до її тривалого лікування.
Також суд враховує глибину та тривалість душевних страждань потерпілої, погіршення її здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, а саме те, що вона перенесла сильні душевні хвилювання у зв`язку з травмуванням, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, зазнавала медичних процедур, що однозначно спричинило їй глибокі душевні страждання та психоемоційний стрес.
Суд вважає, що вказані наслідки ДТП з вини обвинуваченого призвели до значного порушення звичного способу життя потерпілої і вона вимушена докладати значних додаткових зусиль для його організації та відновлення свого душевного стану.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.
Виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням суми моральної шкоди, яка добровільно відшкодована обвинуваченим до ухвалення цього вироку та позиції потерпілої щодо зменшення розміру моральної шкоди, яка буде стягнута на її користь на відшкодовану суму, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої моральну шкоду в сумі 27900,00 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині повністю.
Крім того, суд вважає необхідним задовольнити вимогу ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00грн.
Так, згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, потерпілою надано договір про надання правової допомоги від 07.09.2020р., який укладений між нею та адвокатом ОСОБА_6 , копію свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_6 , акт прийому-передачі наданих послуг від 07.09.2020р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру №07/09 від 07.09.2020р. про сплату потерпілою адвокату 1000,00 грн.

Жодних заперечень щодо неспівмірності витрат позивачки на оплату правничої допомоги від ОСОБА_7 не надійшло.

Таким чином, з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягають стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні, оскільки відповідно до ч.2 ст.122 КПК України витрати на залучення експерта здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються спеціалізованим державним установам з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування на лікування в розмірі 41809 грн. 13 коп. та страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 2090 грн. 46 коп., а всього 43899 (сорок три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 59 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 27900 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 1000,00грн., а всього 28900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) 00 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2020р. на автомобіль «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2003 року випуску, який є власністю ОСОБА_11 , скасувати.
Речовий доказ - автомобіль «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та знаходиться на зберіганні за розпискою у ОСОБА_7 передати власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1