Справа №295/6059/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянув в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000017 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрівка Любарського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не судимого,
за ч. 1 ст. 205-1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, у якому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України за наступних обставин.
В серпні 2017 року, в денний період часу, перебуваючи в м. Житомирі, за адресою: майдан Перемоги, 3, діючи умисно, за відсутності офісного та складських приміщень, транспортних засобів, без укладання договорів оренди з власником приміщення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підписав опис документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи - підприємця» від 16.08.2017 та вніс завідомо неправдиві відомості до заяви про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 16.08.2017 щодо виду економічної діяльності фізичної особи-підприємця 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, місця здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому не маючи мети та наміру здійснювати господарську діяльність, на момент реєстрації фізичної особи - підприємця.

У подальшому, на підставі підписаних ним вказаних установчих документів, що подаються для здійснення реєстрації фізичної особи - підприємця 16.08.2017 зареєстрована ФОП ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Після реєстрації ОСОБА_4 самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угод фінансового характеру не укладав, печаткою підприємств не користувався, не призначав та не звільняв з посад працівників.

Як наслідок таких протиправних дій, ОСОБА_4 при внесенні завідомо неправдивих відомостей до заяви про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 16.08.2017 щодо наміру здійснення підприємницької діяльності, виду економічної діяльності фізичної особи-підприємця 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, місця здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 та підписання опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи - підприємця» від 18.08.2017, набув визначеної можливості документального оформлення проведених операцій щодо купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) від імені ФОП ОСОБА_4 .

Обвинувачується ОСОБА_4 в тому що, своїми умисними діями, які виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Під час судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, у зв?язку зі спливом строків давності. При цьому обвинувачений зазначив, що відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минуло три роки (в редакції КК України на момент вчинення), за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Подія кримінального правопорушення мала місце у серпні 2017 року, тому вважає, що судом його може бути звільнено від кримінальної відповідальності. Також зазначив, що вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та просив клопотання задовольнити.
Прокурор підтримав клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та зазначив, що обвинувачений інших кримінальних правопорушень не вчиняв, що підтверджується відповідним документом - вимогою про відсутність наявності судимостей щодо обвинуваченого. З моменту вчинення правопорушення пройшло більше 3 років. Є всі умови для застосування ст. 49 КК України.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак, ОСОБА_4 не заперечував проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності передбачені у ст. 49 КК України.
Дослідивши санкцію ч. 1 ст. 205-1 КК України (в редакції КК України на момент вчинення), можна зробити висновок, що дане кримінальне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає три роки з дня вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У даному кримінальному провадженні строк давності не призупинявся. Приводи, до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались, в розшуку останній не перебував.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, що ОСОБА_4 вчинено нове кримінальне правопорушення.

Згідно матеріалів справи, подія кримінального правопорушення відбулася в серпні 2017 року. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення злочину складає більше трьох років, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення невеликої тяжкості.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.
В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття провадження. У судовому засіданні, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін, останні правові мотиви, рішення прийняті Верховним Судом клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки спливли строки давності, передбачені ст. 49 КК України, перебіг давності не зупинявся та не переривався, до обвинуваченого приводи не застосовувались, в розшук останній не оголошувався.

Керуючись ст. 49 КК України та ст. 314, 284 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 205-1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000017 - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1