Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9426/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що «Слідчим управлінням ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000221 від 19.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи шахрайським способом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .

Так, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 14.12.2015 право приватної власності на згадану квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_4 за ОСОБА_5 на підставі наданих ним документів про приватизацію помешкання.

В той же час, 20.04.2016 ОСОБА_5 помер, про що 25.04.2016 було зроблено відповідний актовий запис про смерть. Згідно наявної інформації, у померлого ОСОБА_5 був єдиний спадкоємець - ОСОБА_5 , який автоматично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки був зареєстрований з ним за однією адресою. Однак, юридично оформити спадщину останній не встиг так як 06.05.2016 помер.

Таким чином, у померлого ОСОБА_5 жодних спадкоємців більше не було, відтак належна йому на праві приватної власності квартира після його смерті повинна була б перейти у власність територіальної громади м. Києва.

В той же час, з метою незаконного заволодіння вказаною квартирою, ОСОБА_6 , 29.09.2016 подала до Васильківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву про встановлення факту проживання її із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з березня 2010 по 06.05.2016.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016 заяву ОСОБА_6 задоволено та встановлено факт проживання останньої із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка.

У подальшому ОСОБА_6 03.08.2016 подала заяву до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після померлого - ОСОБА_5 , мотивуючи це тим, що нібито вона мешкала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. В подальшому, ОСОБА_6 , надала нотаріусу рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016, яким було встановлено факт її проживання з померлим без реєстрації шлюбу однією сім`єю, копію договору оренди будинку від 03.03.2010, згідно якого ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 нібито разом орендували будинок у АДРЕСА_2 та копію нотаріально завіреного свідоцтва про народження ОСОБА_5 , що надало їй можливість претендувати на спадщину.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 10.01.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_7 , нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 . При цьому, підставою для реєстрації права власності на згадану квартиру стало, нібито, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 7-2, видане 10.01.2017 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 .

Крім того, вже через місяць квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_7 була продана ОСОБА_10 .

Допитаний в якості свідка приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - ОСОБА_11 (Формус) показала, що працюючи приватним нотаріусом, вона не посвідчувала нотаріально свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копія зазначеного свідоцтва нею не завірялось, підпис та печатка на даному документі взагалі є підробленими, запис у книзі вчинення такої нотаріальної дії відсутній.

Допитані в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (мешканці АДРЕСА_2 ) показали, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не проживали за вказаною ОСОБА_6 адресою, зазначений будинок їй в оренду не здавався.

З огляду на викладене є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 подала до суду завідомо підроблений документ - договір оренди будинку, чим ввела суд в оману та що стало підставою для винесення судом зазначеного рішення, що не відповідає дійсності.

Також, допитаний в якості свідка консерж будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_15 показала, що вона була знайома із громадянином ОСОБА_5 , який проживав за вказаною адресою у квартирі АДРЕСА_4 , також з ним мешкав його син ОСОБА_5 . Крім того, повідомила, що будь-якої жінки із вказаними вище особами вона ніколи не бачила та в їхній квартирі ніхто із жінок не проживав.

З огляду на викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що при отриманні свідоцтва на право власності на спадщину ОСОБА_6 на належне ОСОБА_5 майно було подано підроблені документи, що підтверджували факт проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , а тому остання шляхом підробки документів, незаконно отримала право на спадкування даного майна.

Крім того, згідно рапорту прокурора у провадженні ОСОБА_3 встановлено, що на даний час не встановленими особами, які шахрайським способом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , вживаються заходи щодо відчуження зазначеної квартири. Зокрема, на веб сайті компанії «Стольний Град»: sto-grad.com.ua, розміщено оголошення про продаж вищевказаної квартири за 1 882 700 гри., в розділі «горячее предложение», що вказує на те, що невідомими особами вживаються заходи по відчуженню даної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст.170 К11К України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 10 цієї ж статті Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 К11К України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування передачі майна.

На даний час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 .

Оскільки у слідства є достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 може бути причетною до вчинення шахрайських дій щодо зазначеної квартири, на підставі ст. 172 КПК України, вказане клопотання слід розглядати без її повідомлення, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання випадку подальшого незаконного відчуження майна квартири АДРЕСА_1 , до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій збоку невстановлених осіб, а також з метою збереження речових доказів, керуючись ст. ст. 36, 98, 110, 131-132, 170-171 К11К України, - слідчий просить розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна та винести ухвалу про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаним майном.»

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення такого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до п. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У порушення зазначених вимог закону у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 98, 168, 170, 171, 172, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Повернути прокурору для усунення недоліків клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна.

Встановити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1