Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8336/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001509 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2019 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк перебування його під вартою з 10 квітня 2019 року по 07 червня 2019 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Вирок Новоград-Волинського районного суду від 16.09.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України було звільнено його від покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік ухвалено виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 обрано у виді особистого зобов`язання до набрання вироком суду законної сили та покладено на нього обов`язки особистої явки на виклик до суду, прокурора, а також до органу виконання покарання в разі набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, в порядку виконання даного вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1570,10 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Скасовано арешт на майно: мобільний телефон марки «Assistant» в корпусі чорного кольору ІМЕІ : (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ: (2) НОМЕР_2 .

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Assistant» в корпусі чорного кольору ІМЕІ: (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , після набрання вироком чинності, які повернуті потерпілому ОСОБА_9 - ухвалено залишити останньому.

- банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_4 , яка видана на «Oleksandr Tuzovsyi», чек з магазину «Еко-маркет» на придбання слабоалкогольного напою, металевий ключ марки «Сомета», чек з аптеки № 93 м.Київ, вул. О.В. Довженка 1, чек з магазину ТОВ «АТБ-Маркет» м. Житомир, І. Сльоти 64, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 , яке видане на ім`я ОСОБА_7 27.10.2015 року, пластикову картку з під сім картки № НОМЕР_6 , посвідчення водія НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 283 грн. - ухвалено повернути ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, 10.04.2019 р. близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу будинку №76 по вул. Київській в м. Житомирі, де побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_9 .

В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого майна, належного ОСОБА_9 , поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до ОСОБА_9 та наніс останньому один удар кулаком правої руки в область підборіддя, від якого потерпілий впав на землю, прикривши рукою обличчя, а ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс потерпілому один удар ногою в область живота.

Після цього, ОСОБА_7 , подолавши у такий спосіб волю потерпілого до опору, викрав з кишені штанів останнього мобільний телефон марки «Assistant» в корпусі чорного кольору ІМЕІ: (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ: (2) НОМЕР_2 вартістю 698,48 гривень, в якому знаходилися дві сім-картки операторів «Київстар» та «Водафон» та карта пам`яті на 8 ГБ марки «Verico», які для ОСОБА_9 матеріальної цінності не становлять.

Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи вищевказане майно з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 відкрито заволодів майном ОСОБА_9 та спричинив майнову шкоду останньому на загальну суму 698,48 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного йому покарання.

Вважає, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, за місцем проживання характеризується посередньо, працевлаштований сортувальником сировини, фарфорових, фаянсових та керамічних виробів Глазурованої дільниці заводу ТОВ «Церсаніт Інвест» та має постійне джерело доходу, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження та батьків пенсійного віку, є учасником АТО, під час служби неодноразово нагороджувався нагородами та подяками за віддану службу.

Також, вказує, що суд не взяв до уваги, стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на гепатит С, у зв`язку з чим постійно проходить лікування та з приводу цього перебуває на обліку в закладі охорони здоров`я за місцем свого проживання в м.Новогрод - Волинський, а також думку потерпілого, який не має матеріальних претензій до обвинуваченого та вибачив його.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання з застосуванням ст. 75 КК України, не пов`язаного з позбавленням волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В запереченні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_11 є законним та ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства. Просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Покарання ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом було враховано тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, обставини, що пом`якшують його покарання визнання вини та щире каяття, обставину, що обтяжує його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, є участником АТО, раніше судимий, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення через короткий проміжок часу після вчинення попереднього злочину, офіційно працює, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження та батьків пенсійного віку, думку потерпілого, який наполягав на суворій мірі покарання та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого.

Зазначене свідчить про те, що судом при призначенні покарання були враховані усі обставини на які посилається захист у апеляційній скарзі, а ОСОБА_7 призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

За таких обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання, за ч. 2 ст. 186 КК України явно несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає, підстав для застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України не знаходить.

Наявність у ОСОБА_7 важкого захворювання може бути підставою для звільнення його від відбування покарання за хворобою за висновком лікарської комісії, в порядку ст. 537 КПК України та ч.5 ст. 153 КВК України, однак це не свідчить про явну несправедливість призначеного йому покарання внаслідок його суворості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: