У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 569/5094/20

№ 1-кп/183/1276/20

24 грудня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з Державною установою «Рівненський слідчий ізолятор» кримінальне провадження № 0000071 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Святогірськ Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000071 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В судовому засіданні судом відповідно до вимог ст.331 КПК України поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні заявив про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Обвинувачений не заперечував проти продовження йому раніше обраного запобіжного заходу.

Захисник зазначив, що зв`язаний позицією обвинуваченого, однак зауважив на тому, що йому заздалегідь не було вручено клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, вважає за доцільне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, якими передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої. Дані злочини у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжкими.

У зв`язку з цим колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

За таких обставин колегія суддів вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, та вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку колегії суддів, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів.

Крім того, відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, колегія суддів вважає, що розмір застави у вигляді 1000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який був раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_7 , повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, колегія суддів вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_7 , повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченомуу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 19 лютого 2021 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали оголошено 24 грудня 2020 року о 15.55 годині.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення повного тексту.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3