У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/289/21

№ 1-кс/183/54/21

22 січня 2021 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту,не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , судимого:
- 24.05.2006 р. Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.307, ч.1 ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 21.01.2009 р. з Житомирської ВК № 4 умовно достроково на 11 місяців 5 днів;
- 15.11.2011 р. Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.395 КК України, до 4 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2006 р., до відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.02.2016 р. з Райковської ВК № 73 по відбуттю покарання;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та слідчої ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме в тому, що 19 січня 2021 року приблизно о 19 год. 00 хв., знаходився поблизу будинку № 32 по вул. Гетьманська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де побачив як вздовж будинку йшла раніше незнайома ОСОБА_7 та тримала в руках сумку. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме: вищезазначеної сумки. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 19 січня 2021 року о 19 год. 02 хв., продовжуючи знаходитися поблизу будинку АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_4 , прослідував за нею до під`їзду, та в момент коли остання відчинила двері до під`їзду, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, ривком вирвав з рук ОСОБА_7 сумку, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 5100 грн. та мобільний телефон марки «Redmi Note8» та втік з викраденим.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, висказався проти застосування йому запобіжного заходу тримання під вартою, просить обрати цілодобовий домашній арешт за місцем проживання у будинку де він проживає з братом та своєю жінкою.

Захисник ОСОБА_6 заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 має будинок де проживає, значить у нього є міцні соціальні зв`язки, а тому можливо застосувати домашній арешт.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
20 січня 2021 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, неодноразово судимий, крім того, 27.07.2018 р. Бердичівським ВП Житомирської області у кримінальному провадженні №0001553 від 08.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_4 оголошено у розшук у зв`язку з переховуванням останнього від органів поліції та суду.

Таким чином, ОСОБА_4 маючи можливість вільного пересування, на шлях виправлення не стає та може продовжити вчиняти інші злочини, продовжити свою злочинну діяльність.
Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Слідчий суддя вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, задоволенню не підлягає та нічим не обґрунтовано і не підтверджено.

У суді слідчий пояснив, що ОСОБА_4 був затриманий оскільки він мав при собі викраденні речі потерпілої.

Наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 продовжити скоювати кримінальні правопорушення, який доведений слідчим, дає слідчому судді беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 продовжити вчиняти інші злочини.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до категорії тяжких злочинів.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 20 січня 2021 р., він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до20 березня 2021 року.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1