Справа № 214/2877/20
1-кп/214/769/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 06.02.2020 відносно:
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ПП «Дудка», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
16 грудня 2019 року приблизно о 11 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію, технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц 308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, з вантажем, по тротуару та заїзду, виїзду від магазину «Петриківська Фермерська Гастрономія», що розташований по вул. Співдружності, напроти буд. №58, в м. Кривому Розі, рухаючись заднім ходом в напрямку дороги вул. Співдружності в м. Кривому Розі, в світлий час доби, у місці значного скупчення та руху пішоходів, не маючи можливості з місця водія в повному обсязі оглядати проїзну частину позаду автомобіля, будучи непередбачливим, легковажно розраховуючи, що в межах смуги руху його автомобіля відсутні пішоходи, для забезпечення безпеки руху не звернувся до інших осіб, продовживши небезпечний в даній обстановці рух заднім ходом, таким чином не дотримуючись вимог Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п.п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху … не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

… б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п.п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-- п.п. 10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб,

допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №304 від 16 березня 2020 року, отримала тілесні ушкодження у виді: садна правого передпліччя; синці і садна лівого стегна і гомілки; підшкірні гематоми середньої третини лівого стегна і гомілки; підшкірні гематоми середньої третини лівого стегна і гомілки, що викликало після травматичний сухий некроз шкіри, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав в повному обсязі по обставинах зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що 16 грудня 2019 року, приблизно о 11 год. 30 хв., він, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, з вантажем, під`їхав до магазину «Петриківська Фермерська Гастрономія», що розташований по вул. Співдружності, напроти буд. №58, в м. Кривому Розі, з метою розвантаження товару. З`ясувавши у працівників магазину наявну можливість прийняти товар, він почав паркуватись для його розвантаження, для чого вирішив під`їхати до магазину заднім ходом. Увімкнувши аварійну сигналізацію, з`ясувавши відсутність перешкод позаду автомобіля, в тому числі і пішоходів, шляхом огляду через дзеркала заднього виду, він почав рух заднім ходом, однак раптово почув крик. Він одразу зупинив автомобіль та вилізши з кабіни побачив, що під задніми колесами його автомобіля знаходиться жінка, яка в подальшому виявилась ОСОБА_8 . Визнає, що перед початком руху заднім ходом, він повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також, він не повинен був створювати небезпеку для пішоходів, для чого повинен був звернутися за допомогою до інших осіб. Таким чином, він допустив порушення ПДР України. На теперішній час він мешкає з неповнолітнім сином, що перебуває на його утриманні, працює водієм за договором. Ним відшкодована майнова шкода в повному обсязі. Він повністю визнає позов в частині моральної шкоди, заявлений потерпілою. В скоєному розкаюється та просить його суворо не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальнінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений, як особа яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Після з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.2, а.с. 66).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визначається визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину та особистість обвинуваченого, який раніше не судимий (т.2, а.с.64), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2, а.с. 65-66), має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (т.2 а.с.46, 47), повністю відшкодував потерпілій матеріальні збитки завдані кримінальним правопорушенням.
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , повинно бути призначено покарання у вид штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, в редакції, що діяла станом на 16 грудня 2019 року.
Приходячи до такого висновку, суд вважає, що вимогами ч. 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
На момент ухвалення цього вироку санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 діяння, а саме станом на 16 грудня 2019 року санкцією ч.1 ст.286 КК України було визначено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи вищезазначене суд встановив, що нова санкція ч.1 ст.286 КК України, яка діє з 01 липня 2020 року, частково посилює кримінальну відповідальність за вчинення цього кримінального правопорушення, виходячи зі зміни у бік посилення санкції цієї норми Особливої частини КК України при визначенні покарання у виді штрафу.
З аналізу вказаних вище положень кримінального закону суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , повинно бути призначено покарання у вид штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, в редакції, що діяла станом на 16 грудня 2019 року, оскільки зміни до цієї норми закону про кримінальну відповідальність посилили кримінальну відповідальність, чим можуть погіршити становище особи, а отже, в цій частині закон про кримінальну відповідальність має зворотну дію у часі, зважаючи, що в цій частині він пом`якшує кримінальну відповідальність, а отже і поліпшує становище особи.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд переконаний, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
В свою чергу, визначаючи ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, суд врахував висновок, що міститься у досудовій доповіді органу з питань пробації Саксаганського РВ філії ДУ «Центр пробації» відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якого мається середній рівень ймовірність вчинення останнім повторного правопорушення та середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства, а отже, його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі.
Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.
13 травня 2020 року представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 , який в подальшому змінив та просив стягнути з відповідача на користь позивача, потерпілої, моральну шкоду в розмірі 37 000 грн. 00 коп., завдану кримінальним правопорушенням (т.2, а.с. 18-21, 121-122).
Представник потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав змінену позовну заяву та просив її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав позовні в потерпілої ОСОБА_8 , заявлені представником останньої.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону, що відповідає ч.1 ст. 1177 ЦК України.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
В свою чергу, відповідно до п.п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, аналізуючи досліджені при судовому розгляді докази, суд приходить до висновку про наявність у потерпілої ОСОБА_8 моральних страждань і переживань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, котрі негативно позначилися на моральному стані останньої.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла ОСОБА_8 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена сума 37 000 грн. в якості компенсації моральної шкоди, враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_3 про визнання змінених позовних вимог, положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, є достатньо обґрунтованою та підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, суд вважає можливим позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди задовольнити.
Також, відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 817 грн. 25 коп. (т.2, а.с.95).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч.3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів, тобто в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Змінені позовні вимоги представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди завданої злочином задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 37 000 (тридцять сім тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином.
Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнвчної експертизи, в загальному розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 25 коп.
Речові докази: автомобіль «Мерседес Бенц 308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 залишити у останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися ним на власний розсуд (т.2, а.с.68, 114).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1