Справа №523/8484/19
Провадження №1-кп/523/796/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2020 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявила про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку прокурора щодо призначення до судового розгляду, а заявила клопотання про арешт майна обвинуваченого, а саме автомобілю марки «Peugeot 301» НОМЕР_1 , на підставі того що матеріальна шкода завдана потерпілим складає 199640 гривень, а вартість автомобіля 240216 гривень, яка покриває цивільні позови потерпілих, а також грошових коштів, що належать ОСОБА_6 і знаходяться на банківських рахунках в усіх банківських або кредитно-фінансових установах на території України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та звернувся з письмовим клопотанням, в якому просив повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. В обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та зазначив зокрема те, що слідчим та прокурором було порушено ряд вимог КПК України при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні. Також додав, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування ані йому, ані його підзахисному не вручався, оскільки їх не викликали.

Прокурор не заперечувала проти клопотання представника потерпілих, оскільки вважає, що воно може бути забезпеченням цивільних позовів потерпілих та заявила про свою незгоду з заявленим клопотанням обвинуваченого, пояснивши що обвинувачений та його захисник неодноразово викликались для вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів, про що свідчать копії поштових відправлень та СМС-повідомлень надісланих на адресу обвинуваченого, які прокурор надала суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти накладення арешту на його автомобіль пояснивши, що автомобіль є заставним майном та на нього вже накладено арешт з забороною відчуження. Також автомобіль є спільним майном, який придбано у шлюбі.

Захисник підтримав думку свого підзахисного та заперечував проти накладання арешту.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 та ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Він полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно може бути забезпеченням цивільного позову.

Тому, посилання захисника та його підзахисного на те, що авто знаходиться під заставою банку і є власністю банку не відповідає дійсності, а наявність такого обтяження не є перешкодою в накладенні арешту в кримінальному провадженні, на підставі чого клопотання представника потерпілих про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору, суд, заслухавши прокурора, яка заперечувала проти повернення обвинувального акту, та пояснила суду, що обвинувачений та його захисник неодноразово викликались для вручення, однак на виклики не прибули, тому копія обвинувального акту та реєстру матеріалів доданого до нього направлялись поштою. Представник потерпілих підтримала думку прокурора та заперечувала проти повернення обвинувального акту.

Дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування прийшов до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення немає, а провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані статтею 291 КПК України. Будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На думку суду доводи захисника в цій частині не знайшли свого підтвердження, так як пред`явлене обвинувачення є конкретним за змістом, зокрема містить данні про злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, час, місце та інші обставини його вчинення, в обсязі який встановлено слідчим у ході досудового розслідування і які прокурор вважає встановленими.

Ці обставини, на які вказує захисник, підлягають доказуванню на підставі ст. 91 КПК України під час судового провадження, а у підготовчому судовому засіданні перевіряється обвинувальний акт лише на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, які в даному випадку відповідно до ст. 291 КПК України дотримані.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , відповідає нормам КПК щодо його форми та змісту, містить місце та дату його складання, найменування кримінального провадження, виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення, тобто, усі передбачені ст. 291 КПК України відомості, які у будь-якому випадку безпосередньо деталізуються під час судового розгляду.

Безпідставними та недоведеними на думку суду є і доводи щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України, а саме додатку до нього - реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки такий складений та містить усі необхідні відомості відповідно до вимог ст. 109 КПК України, зокрема щодо номеру та найменування процесуальних дій, які проведені під час досудового розслідування, час їх проведення , реквізити процесуальних рішень з даними про суб`єктів їх прийняття.

Згідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані статтею 291 КПК України. Будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, а обвинувальний акт, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (ст. 293 КПК України). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моменту складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформульовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції, однією із гарантій права на справедливий суд є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визначається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінального карного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки у контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

При цьому суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , то наведені у ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладених фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

При цьому, під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченого у інкримінованому останньому кримінальному правопорушенні, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Таким чином, суд приходить до переконання, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, оскільки формулювання фактичних обставин та обвинувачення, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення є виключним повноваженням прокурора.

Згідно норм КПК України не передбачена можливість оцінки судом формулювання фактичних обставин та обвинувачення, а також правової кваліфікації кримінального правопорушення під час підготовчого судового засідання.

Відтак, обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК, у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, сформована офіційна версія досудового розслідування про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також зазначено дату та місце його складання.

Інші зауваження щодо обвинувального акту не дають суду достатніх підстав для висновку про невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, а тому таке клопотання є безпідставним.

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-474 КПК України до суду не надійшло.

Дане кримінальне провадження підсудне Суворовському районному суду м. Одеси.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування судом не вбачається.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду та відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про повернення обвинувального акту.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З`ясовуючи питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні. Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб для допиту у суді та витребування певних речей чи документів не заявлено. Необхідності для виклику перекладача чи спеціаліста обвинувачені не потребують, оскільки достатньо розуміють державну мову, якою ведеться судочинство.
Крім того, захисник та обвинувачений посилались на те, що прокурором в супереч вимог ст.ст. 12,49 КК України було порушено процесуальні права та вручено обвинуваченому обвинувальний акт, без роз`яснення права звернення з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку з посиланням захисника та обвинуваченого на те, що прокурором не роз`яснено права звернення з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, судом в ході підготовчого судового засідання було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 положення ст. 49 КК України і право обвинуваченого заявити клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності від якого обвинувачений відмовився.

У зв?язку з чим, суд прийшов до висновку щодо необхідності вручення копії обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику для ознайомлення.

Керуючись ст.ст. 109, 131, 170, 291, 314, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувальний акт з доданими до нього документами, за звинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, на 10 годину 00 хвилин 21 серпня 2020 року у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси (зал № 1).

В судовий розгляд викликати прокурора, захисника, обвинувачуваного, потерпілих.

Клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Peugeot 301» VF2DDHMZ6KJ887651, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження, дозволивши йому ним користуватися.
В іншій частині клопотання відмовити.
Вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004821 від 17.10.2018 року для ознайомлення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1