ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3289/20 Справа № 208/5312/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року звільнено умовно-достроково від відбування покарання засуджену ОСОБА_7 на 1 рік 8 місяців 17 днів.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджена по прибуттю до установи працевлаштована, опанувала роботу швачки, вдосконалила навички професії, здобула досвід у складних процесах шиття продукції, призначена бригадиром та працює на посаді два роки, має стабільний коефіцієнт трудової участі 2.0, порушень вимог правил техніки безпеки не допускає, має 3 заохочення, є взірцем для інших засуджених, проявляє соціально-корисну ініціативу та приймає участь у культурно-масових заходах, регулярно відвідує програми диференційованого виховного впливу, отримала атестат про повну середню освіту, а за програмою виховного впливу отримала професію за фахом «кухар», вину у скоєному злочині визнає, щиро кається у скоєному, стягнень не має.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що за тривалий час відбування покарання засуджена має лише 3 заохочення, характеризується посередньо.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Засуджена ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 засуджена вироком Красногвардійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Вироком Апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2011 року вирок Красногвардійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року скасовано в частині призначення покарання, ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженою за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 серпня 2010 року по 11 жовтня 2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування засудженою покарання 04 серпня 2010 року.
Кінець строку відбування засудженою покарання 27 травня 2022 року.
Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на час розгляду судом подання державної установи Кам`янська виправна колонія (№ 34) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджена своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженої в цілому та її поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.
Як слідує з матеріалів провадження засуджена ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 07 серпня 2010 року. Під час утримання у Харківській УВП характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала.
З 23 грудня 2011 року відбуває покарання у Кам`янська виправна колонія (№34), по прибуттю до установи працевлаштована на швейному виробництві, опанувала роботу швачки, вдосконалила навички професії, призначена бригадиром та працює на посаді два роки, має стабільний коефіцієнт трудовою участі 2.0, порушень вимог правил техніки безпеки не допускає, має 3 заохочення, проявляє соціально-корисну ініціативу та приймає участь у культурно-масових заходах, регулярно відвідує програми диференційованого виховного впливу, отримала атестат про повну середню освіту, а за програмою виховного впливу отримала професію за фахом «кухар», вину у скоєному злочині визнає, щиро кається у скоєному, стягнень не має.
Ті обставини, що засуджена ОСОБА_7 добре характеризується, має 3 заохочення та не має стягнень, ще не підтверджують того, що засуджена повністю стала на шлях виправлення, оскільки сумлінна поведінка та благоустрій установи не право засудженої, а її обов`язок, та така поведінка засудженої не може бути підставою для її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженої зазнає позитивних змін.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженої умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженої за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженої в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженої.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставинисправи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 411 КПК України, тобто невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженої до вчиненого нею злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про її особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника державної установи Кам`янська ВК № 34 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4