ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4945/19
Провадження № 1-кп/210/397/20

"28" жовтня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №10000495 від 04.04.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Бобовичі Новозибківського району Брянської області РФ, громадянин України, освіта середня, не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: Іллічівським районним судом м. Маріуполь за ч. 3 ст. 152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.162, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі,строком 8 років,

з 28.09.2015 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)»,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений Іллічівським районним судом м. Маріуполь за ч. 3 ст. 152. ч.2 ст.153. ч. 1 ст. 162. ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 8 років та з 28.09.2015 відбуває покарання у державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Шиферна, 3.

04 квітня 2019 ОСОБА_4 перебував на території державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг. вул. Шиферна. 3. Виконуючи роботи з обслуговування банно-прального комплексу, поряд з будівлею пральні ОСОБА_4 знайшов на ґрунті поліетиленовий пакунок і розглянувши його вміст встановив, що всередині перебуває речовина, зовні схожа на наркотичну. Маючи умисел на зберігання наркотичного засобу без мети збуту, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно ОСОБА_4 поклав вказаний пакунок у кишеню одягненої на собі куртки, тим самим незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

В той же день о 00 год. 15 хв. співробітниками державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» на території банно-прального комплексу установи було зупинено засудженого ОСОБА_6 і на підставі ч. 5 ст. 102 Кримінально-виконавчого кодексу України у останнього було проведено особистий обшук, під час якого у кишені одягненої на ньому куртки було виявлено та вилучено поліетиленовий пакунок і у зв`язку з чим викликано на місце слідчо-оперативну групу Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

04 квітня 2019 року о 01 год. 20 хв. співробітниками Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області на території державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Шиферна, 3 було проведено огляд поліетиленового пакунку, виявленого і вилученого у ОСОБА_4 всередині якого перебувала речовина зеленого кольору рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №1/8.6/1477 від 25.04.2019 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою 19,2501 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вищевказаній кількості для власного вживання без мети збуту.

Вищевказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VІІІ. Згідно цього Закону до санкції ч. 1 ст. 309 КК України були внесені зміни, а саме ч. 1 ст. 309 КК України викладена у наступній редакції: «Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на час постановлення вироку) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018року з урахуванням положень ст. 5 КК України частково пом`якшив покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме виключив такий альтернативний вид покарання як позбавлення волі, в той же час збільшивши розмір штрафу та тривалість можливого обмеження волі, суд застосовує такий закон лише в частині, що пом`якшує покарання.

Суд враховує, що станом на час винесення вироку, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок. Однак, суд зауважує, що в силу підпункту 6 пункту 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VІІІ у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

У даному кримінальному провадженні підготовче судове засідання проведено та призначено судовий розгляд до 01 липня 2020 року, тому підстав для повернення обвинувального акту прокурору для приведення у відповідність не вбачається. Суд завершує судовий розгляд на загальних підставах, з урахуванням статей 381-382 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення ч. 3 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, санкція статті передбачає покарання до п`яти років обмеження волі, суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 КК України, відносить злочин, вчинений ОСОБА_4 до кримінального поступку, оскільки на момент постановлення вироку зміни, внесені до статті 12 КК України (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) пом`якшують становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який за місцем відбування покарання характеризується негативно (Т. 2 а.п. 36), вину визнав, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (Т. 2. а.п. 38), фізично здоровий, інвалідом не являється, раніше судимий (Т. 2 а.п. 40-47).

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Крім того, ОСОБА_4 засуджено 15.05.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.162. ч.1 ст.70 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно з роз`ясненнями, які зазначені в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами ст.71 ч.1 КК України, тобто з урахуванням невідбутого ним покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 15.05.2015 року.

На підставі ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання - обмеження волі переводиться в більш суворий вид покарання - позбавлення волі із розрахунку: два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність переведення призначеного покарання за цим вироком з обмеження волі на позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, на підставі ч.1 та ч.4 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 15.05.2015 року та з урахуванням ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.ст. 69, 75 КК України не вбачається.

Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не накладався.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час перебуває під вартою, оскільки, відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду, суд не знаходить підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити в порядку ст. ст. 122, 124-126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України 1 рік обмеження волі перевести в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.05.2015 року,призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 28.10.2020 року.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта (висновок експерта № 1/8.6/1477 від 25.04.2019 року) в розмірі 942 (дев`ятсот сорок два) гривень06 (шість) копійок.

Речові докази:

- наркотичний засіб «канабіс»,масою 18,7489 г., який передано на зберігання до камери схову речових доказів Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області(Т.2, а.п.23-24), після набрання вироку законної сили знищити;

- оптичний диск DVD+R Havit, 16Х, 120 min, 4.7 Gb з відеозаписом,який знаходиться в матеріалах кримінального провадження (Т.2 а.п. 31-32), після набрання вироку законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження №0000495залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/4945/19, провадження №1-кп/210/397/20.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1