Ухвала
Іменем України
17 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 523/15409/19
провадження № 51-4062ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001007 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі за: ч. 4 ст. 187 КК на строк 12 років із конфіскацією належного йому майна; ч. 2 ст. 147 КК на строк 11 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією належного йому майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 07 липня 2019 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 23 липня 2020 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року залишив без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Не погоджуючись із вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, захисник ОСОБА_5 15 вересня 2020 року повторно подав касаційну скаргу на вказані рішення з тих самих підстав, щодо яких судом касаційної інстанції прийнято рішення про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги і наданих до неї судових рішень та інших документів вбачалося, що підстав для задоволення скарги немає.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Зі змісту положень статей 424, 425КПК вбачається, що процесуальним законом не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства "забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду" у системному зв`язку з положеннями частини першої ст. 8, ст. 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.
Як убачається із наявних у суді касаційної інстанції матеріалів, за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2020 року прийнято вмотивоване рішення про відмову у відкритті касаційного провадження на підставах, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК. Тобто, вказані судові рішення вже були предметом касаційного перегляду.
Відтак захисник ОСОБА_5 використав своє право на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 , у зв`язку із чим зазначені рішення не можуть бути предметом касаційного перегляду вдруге.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані вирок та ухвала щодо ОСОБА_4 не можуть бути предметом повторного розгляду суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001007 щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3