Справа № 463/5698/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/920/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року про відмову у задоволенні скарги,

з участю заявника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що зі скарги ОСОБА_6 та його заяви, оглянутої в судовому засіданні, не вбачається об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочинів, а лише зводиться до незгоди з діями судді в процесі розгляду цивільної справи, у якій заявник має статус відповідача, що за своїм змістом є протиправним намаганням втрутитися у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність судді.
На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року, визнати бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові за результатами відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на звернення ОСОБА_6 від 09.06.2020 року. Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові негайно вести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За фактом підроблення документів службовими особами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з вказаною ухвалою він не згідний, оскільки факти наведені ним у скарзі є вагомими та аргументованими. Рішення судів, на які ним зверталась увага, винесені з порушенням, а саме з порушенням строків подачі заяв та апеляційних скарг. Крім того, при розгляді вказаних заяв використовувались підроблені документи, на що ним також неодноразово зверталась увага як під час розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, а також і під час оскарження бездіяльності слідчого ДБР. Вказує, що серед зазначених неправомірних рішень, а саме рішень, які винесені з використанням підроблених документів, є зокрема: Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 2002 року щодо розподілу будинку; надалі в 2011 році з пропуском строків Тернопільський апеляційний суд за скаргою ОСОБА_7 виніс неправомірне рішення щодо знищення майна та скасував рішення Збаразького районного суду від 30.10.2002 року.

Вказує, що 08.11.2019 року ОСОБА_6 було направлено заяву щодо внесення відомостей в ЄРДР в ТУ ДБР, розташоване у м. Львові. 25.11.2019 року уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Львові йому було відмовлено у внесення відомостей в ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, однак апелянт не отримав вчасно вказану відповідь, що порушує його права на оскарження даного рішення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові та права на захист його порушених прав на справедливий суд.

Зазначає, що підроблення документів так і дії суддів під час розгляду справи по суті є очевидними, однак підтвердження неправомірних дій суддів Збаразького районного суду та Апеляційного суду Тернопільської області, які мали місце в 2013 році, можливо встановити лише при проведенні відповідних слідчих дій в межах кримінального провадження.

Наголошує, що в діях представника ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) - адвоката ОСОБА_10 та в діях суддів, які приймали рішення у 2002 та наступних роках містяться ознаки кримінальних правопорушень, що передбачені ст.ст. 357, 358, 366 КК України.

На думку апелянта, слідчий ДБР недостатньо дослідив усі наведені факти та не вніс відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаними обставинами, не бажаючи проводити досудове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно з матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скарга мотивована тим, що 09.06.2020 скерував в ДБР заяву про неправомірні дії суддів Збаразького районного суду Тернопільської області та Апеляційного суду Тернопільської області під час розгляду справ по суті, оскільки вирішуючи спір щодо будинковолодіння жоден суд не звернув увагу на доводи ОСОБА_6 з приводу документів, які він надав та неправомірно скасував рішення міської ради на приватизовану ним земельну ділянку, хоча не мав такого права.
Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано «Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139. Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Попередня кваліфікація є однією із складових відомостей, які слідчий (прокурор) вносить до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У разі наявності підстав, що зумовлюють зміну кваліфікації на стадії досудового слідства, може мати місце доповнення та зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненому діянню буде надана правильна кваліфікація.
На підставі п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі й щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення за наявності для того обґрунтованих підстав, як то, об`єктивних даних, які б дали йому змогу встановити відповідність ознак того чи іншого діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
Отже, правова кваліфікація дій особи визначається саме слідчим, який відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, виходячи із фактичних обставин, які дійсно свідчать про ознаки певного складу злочину.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як встановлено апеляційним судом, про що і зазначив ОСОБА_6 у своїй скарзі, що його повідомлено листом від 12.06.2020, який ОСОБА_6 отримав 20.06.2020, про те, що відомості, викладені у зверненні ОСОБА_6 не містять даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення суддями Збаразького районного суду Тернопільської області.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя ретельно перевірив доводи скарги та обґрунтовано послався на те, що в ній не вбачається об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочинів, а лише зводиться до незгоди з діями судді в процесі розгляду цивільної справи, у якій заявник має статус відповідача, що за своїм змістом є протиправним намаганням втрутитися у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність судді.
Враховуючи, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не наводить спростування висновків слідчого судді, зроблених в оскаржуваній ухвалі, а лише безпідставно вказує про незаконність та необґрунтованість такої, а також про порушення норм матеріального та процесуального права слідчим суддею, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 немає.
В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді