У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
До Деснянського районного суду м. Києва відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 02.12.2020 року, якою розгляд скарги визначено Деснянському районному суду м. Києва, надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зі скарги ОСОБА_3 і додатків до неї вбачається, що 22.07.2020 року він звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 256, ст. 442, ст. 356, ст. 364, ст. 396, ч. 2 ст. 375 КК України суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , яка відповідно до вимог ст. 214 КПК України у встановлений законом строк не була внесена до ЄРДР, у зв`язку з чим ОСОБА_3 просить зобов`язати відповідальних осіб Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, вчинені суддею ОСОБА_4 , викладені в його заяві від 22.07.2020 року.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність.
Представник Державного бюро розслідувань в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчому судді може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, на слідчого, прокурора, іншу службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, покладається обов`язок їх прийняти та зареєструвати, а також внести відповідні відомості до ЄРДР.
Кримінальним процесуальним законодавством України встановлюється порядок і зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях, тому законом не обмежується і не встановлюється форма даних щодо повідомлень фізичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України серед відомостей, які вносяться до ЄРДР, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Тобто, внесенню в ЄРДР підлягають відомості не з будь-яких заяв, а із заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких має відповідати вимогам кримінального процесуального законодавства. При цьому, положення ч. ч. 4, 5 ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме тому суть фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину, є невід`ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
У заяві ОСОБА_3 від 22.07.2020 року про злочини, нібито вчинені суддею ОСОБА_4 , не було викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, сам факт прийняття суддею судового рішення, яке ОСОБА_3 вважає незаконним, не може свідчити про вчинення суддею вищевказаних злочинів.
Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 є безпідставною та необґрунтованою, а тому такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309, 371, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1