Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9639/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
потерпілої: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

представника цивільного

відповідача: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0007873 за апеляційним скаргами потерпілої ОСОБА_8 , представника цивільного відповідача ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» адвоката ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 4250 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, п.2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 990 грн. 00 коп.
Відмовлено в задоволенні клопотання потерпілої про визначення розміру процесуальних витрат в розмірі 7162 грн. 27 коп. за залучення експертів у зв`язку з відсутністю підстав.
Речовий доказ автомобіль IVECO DAILY, номерний знак НОМЕР_1 , - залишено власнику.
Цивільний позов потерпілої задоволено частково.
Стягнуто на користь потерпілої з відповідача ДП «Савсервіс Карпати» на відшкодування матеріальної шкоди 12939 грн. 86 коп., на відшкодування моральної шкоди 100000 грн., в задоволенні інших вимог відмовлено у зв`язку з недоведеністю.
встановила:

Згідно вироку, 28.12.2016 о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем IVECO DAILY, номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух по ділянці проїзної частини проспекту Миру поблизу будинку № 57 у м. Житомирі в напрямку від вулиці Гетьмана Самойловича до вулиці Героїв Базару, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, порушуючи вимоги п. 16.5 зазначених Правил, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу пішоходу, який завершував рух через перехрестя, порушуючи вимоги п. 18.2 зазначених Правил на регульованому пішохідному переході при сигналі світлофора, що дозволяє рух транспортним засобам, не надав дорогу пішоходу, який закінчував перехід проїзної частини, та як наслідок допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка завершувала перехід проїзної частини проспекту Миру зліва на право відносно руху транспортного засобу.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійно-уламкового перелому тіла 2-го поперекового хребця, переломів кісток тазу, вертлюгової впадини зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.
Так, необережні дії, які виразились в порушенні водієм ОСОБА_7 , вимог пунктів 2.3(б), 16.5, 18.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та міру покарання вважає, що вирок в частині цивільного позову та стягнення судових витрат на її користь підлягає зміні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона звернулась до суду з цивільним позовом у якому просила стягнути з ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» на її користь 12939,86 гривень завданої матеріальної шкоди та 200 000 гривень моральної шкоди.

Надалі збільшила позовні вимоги та просила стягнути на її користь 24 270,81 гривень завданої матеріальної шкоди, так як сума витрат на лікування збільшилась, на підтвердження надала відповідні чеки.

Також просила стягнути з ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» на її користь, втрачений заробіток в розмірі 30% мінімальної заробітної плати, діючої на час виплати, щомісячно, починаючи з 28.12.2016 року, у зв`язку із встановленням їй за висновком експертизи 30 % стійкої втрати працездатності.

Також вказує, що є необґрунтованим посилання суду, як на підставу для відмови у задоволенні її вимог те, що на момент ДТП вона не працювала, була інвалідом 3-ї групи та отримувала пенсію.

Крім того, поза увагою суду залишилося те, що стійка втрата загальної працездатності у 25 відсотків встановлена їй у зв`язку із травмою отриманою внаслідок ДТП, а не у зв`язку із іншими захворюваннями, які вона мала раніше відповідно до висновку експерта № 26-к від 30.10.2019 року.

Також суд, в порушення вимог процесуального закону, відмовив їй у задоволенні клопотання про стягнення із обвинуваченого на її користь понесених нею судових витрат за проведення комісійної судово-медичної експертизи у сумі 7162,27 гривень згідно рахунку Обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради.

Звертає увагу суду, що призначаючи експертизу суд погодився із необхідністю її проведення, оскільки висновки експертиз від 30.01.2017 року, 21.04.2017, 23.08.2017 були неповними та суперечливими, а суд у вироку послався на висновок експертів № 26-к від 30.10.2019 року, тому її клопотання підлягає задоволенню.

Просить змінити вирок суду, стягнувши на її користь з ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» 24 270, 81 гривень завданої матеріальної шкоди, втрачений заробіток в розмірі 25% мінімальної заробітної плати, діючої на час виплати, щомісячно, починаючи з 28.12.2016 року, у зв`язку із стійкою втратою працездатності у 25 % та 200 000 гривень завданої моральної шкоди. Стягнути на її користь із ОСОБА_7 7162,27 гривень понесених судових витрат, сплачених за проведення експертизи.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» адвокат ОСОБА_10 не погоджується з прийнятим рішення в частині вирішення цивільного позову.

Зазначає, що при прийнятті рішення про часткове задоволення позову потерпілої ОСОБА_8 судом не звернута увага на те, що остання жодних доказів в обґрунтування своїх вимог до позовної заяви не надала. Ці обставини справи, також не було досліджено під час розгляду справи, а саме потерпіла ОСОБА_8 при дачі показів в судовому засіданні не вказала, які саме моральні страждання їй було заподіяно та в чому вони полягають, а також не обґрунтувала суду з чого вона виходила при обчисленні розміру такої шкоди.

Також, невірним є й задоволення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 в частині стягнення з ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» матеріальної шкоди.

Зазначає, що в своєму рішенні суд задовольняючи частково цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_12 жодного посилання на норми цивільного чи будь-якого іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, не навів.

Разом з тим, в описовій частині вищевказаного оскаржуваного вироку, суд обмежився посиланням норми ЦК України, де вказав, що позивач не зобов`язаний звертатися з приводу відшкодування шкоди до страхувальника.

Вважає, що таке твердження Богунського районного суду є передчасним та помилковим, оскільки в матеріалах кримінальної справи наявний поліс № АК /5219863 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.11.2016р., відповідно до якого ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» на випадок настання страхового випадку застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі 200 000грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю та 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи становить 510 грн.

В тому числі, відповідач вчасно повідомив про страховий випадок (дорожньо-транспортну пригоду за участі ОСОБА_13 та Мішакової ВА) ПАТ Страхова компанія «Галицька», що підтверджується листом останнього вих. №200 від 29 листопада 2017 року № ГСК 4113 (а.с. 78 т. І).

Окрім вищевказаного, просить суд врахувати матеріальний стан ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ», оскільки відповідно до фінансового звіту збиток від діяльності підприємства за 9 місяців 2019р. склав 14 328 тис. грн..

Стягнення з ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» моральної шкоди у сумі 200000 грн. може призвести до банкрутства підприємства.

Просить змінити вирок Богунського районного суду, а саме: відмовити в задоволені цивільного позову у кримінальному провадження потерпілої ОСОБА_8 до ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ», за участі третьої особи ПАТ Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної, заподіяної злочином - за безпідставністю.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу потерпілої та заперечили щодо доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача, пояснення представника цивільного відповідача ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» адвоката ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив щодо доводів апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу представника відповідача та заперечив щодо задоволення скарги потерпілої, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу потерпілої та заперечив щодо задоволення скарги представника цивільного відповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілої та представника цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Згідно частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно частини 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч.1 ст. 129 КПК України). При вирішенні цивільного позову суд керується нормами ст. ст. 127-130 КПК України та цивільного законодавства, зокрема, ст. 23, 1166-1168 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду з цивільним позовом до ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12939,86 грн. та 200000 грн. моральної шкоди (т.1 а.с.18-41).

23 січня 2019 року ОСОБА_8 подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в частині відшкодування матеріальної шкоди, які обґрунтувала тим, що продовжує лікуватись та додатково на лікування нею витрачені кошти в сумі 11330, 95 грн., які підтвердила копіями чеків на придбання ліків та на проведення обстежень. Тому просила стягнути з ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» на її користь матеріальну шкоду в сумі 24270,81 грн.

Суд ухвалюючи рішення у справі задовольнив цивільний позов ОСОБА_8 частково. Стягнув на її користь з відповідача ДП «САВСЕРВІС КАРПАТИ» матеріальну шкоду в розміні 12939, 86 грн., при цьому заяву про збільшення позовних вимог не розглянув та не обґрунтував належним чином свої висновки у вироку.

Також, суд належним чином не обґрунтував свої висновки в частині відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування втраченого заробітку в розмірі 30% мінімальної заробітної плати, діючої на час виплати, починаючи з 28.12.2016, а лише зазначив в цій частині, що позивачем не надано розрахунку заявленої вимоги та не надано підтверджуючих документів на обґрунтування її позовних вимог, хоча відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 26-к від 30.10.2019 року втрата загальної працездатності у ОСОБА_8 становить 25% .

Як визначено у статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що під час ухвалення вироку суд не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо часткового задоволення позову потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення на її користь моральної шкоди, в розмірі 100000 грн.не зазначив за якими критеріями та з врахуванням, яких обставин він визначив розмір відшкодування моральної шкоди та чому задовольним вимоги позивача частково.

Зазначені порушення на думку колегії суддів, є істотними, судом апеляційної інстанції вони не можуть бути виправлені, оскільки потребують надання оцінки доказам, а з цього приводу клопотань ніхто не заявляв, а тому суд апеляційної інстанції скасовує вирок, в цій частині з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Статтею 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів
Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Суд першої інстанції на переконання колегії суддів цих положень процесуального закону, вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, не врахував та необґрунтовано відмовив потерпілій у відшкодуванні за рахунок обвинуваченого здійсненні нею витрати на залучення експертів.

Відповідно до матеріалів справи, ухвалою суду від 23 січня 2019 року задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 - призначено комісійну судово-медичну експертизу, для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою під час ДТП, оскільки не усі медичні документи були предметом дослідження за попередніми висновками експертів (т.1 а.с.155).

15.05.20219 року ОСОБА_8 було сплачено Обласному бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради за проведення комісійної судово-медичної експертизи 7162,27 гривень згідно рахунку даної установи та надано суду оригінал квитанції (т. 1 а.с 171).

Крім того, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд в обґрунтування отримання потерпілою тілесних ушкоджень, послався на висновок комісійної судово-медичної експертизи Обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради № 26-к від 30.10.2019 року.

За таких обставин суд необґрунтовано поклав на потерпілу тягар процесуальних витрат за залучення експерта, хоча визнав її проведення необхідним доручивши її проведення експертній установі, а тому вирок в цій частині слід змінити стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 судові витрати, які вона здійснила на проведення комісійної судово медичної експертизи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ДП «САВСЕРВИС КАРПАТИ» адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Цей же вирок змінити в частині вирішення питання про судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 7 162 (сім тисяч сто шістдесят дві) грн. 27 копійок понесених судових витрат, сплачених за проведення комісійної судово-медичної експертизи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду якою вирок змінено може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, ухвалу суду в частині скасування вироку з призначенням нового розгляду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: