Справа № 344/8636/20
Провадження № 1-кс/344/3207/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідувань особливо важливих справ слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000034 від 03.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000034 від 03.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий покликається на те, що досудовим розслідуванням установлено, що 28.02.2011 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Український капітал», (Кредитор) та ОСОБА_5 (Позичальник) укладено кредитний договір №09скл-11, відповідно до якого Позичальнику був наданий кредит в сумі 2 000 000,00 грн., строком на два роки, зі сплатою 20% (двадцять) процентів річних на будівництво готельного комплексу.

Виконання зобов`язань за даним договором було забезпечено іпотекою, згідно якого ОСОБА_5 було передано в іпотеку Кредитору земельну ділянку площею 0,64 га, кадастровий номер :22:001:0577, яка розташована в с. Поляниця (присілок Прохідний) Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, призначена для будівництва туристично-рекреаційного комплексу з мережею готельно-господарської інфраструктури, набутої ОСОБА_5 у власність у ТОВ «Скорзонера» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №1686 від 08.04.2009.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.05.2009, зокрема плану меж земельної ділянки з кадастровим номером :22:001:0577 вказана земельна ділянка межує із землями Поляницької сільської ради, земельною ділянкою гр. ОСОБА_7 , землями Ворохтянського ДЛГ та ТОВ «Інвесттехресурси».

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області 18.11.2013 по справі № 354/818/13-ц позов АТ «Банк «Український капітал» було задоволено частково та видано виконавчий лист.

Приватним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного рішення суду, зокрема в лютому 2020 року під час опису з метою арешту майна боржника виявлено, що в межах, в яких знаходилася земельна ділянка з кадастровим номером :22:001:0577, яка на праві власності належала ОСОБА_5 , знаходиться земельна ділянка, що належить іншій особі та має інший кадастровий номер. Що унеможливило накладення арешту на майно.

При огляді Публічної кадастрової карти України представниками банку було виявлено, що місцезнаходження земельної ділянки кадастровий номер :22:001:0577, що на праві власності належить ОСОБА_5 , відображено в урочищі Грунь на території Ворохтянського лісгоспу, що не відповідає фактичному місцезнаходженню цієї земельної ділянки в присілку Прохідний с. Поляниця Яремчанської міської ради. А на місці законного місцезнаходження зазначеної земельної ділянки в Публічній кадастровій карті України відображена земельна ділянка кадастровий номер :21:001:0936 площею 0,64 га, яка утворена в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :22:001:0588 площею 0,65 га, що належить на праві власності громадянину ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №762 від 26.04.2019 р.

07.07.2020, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2020 по справі №344/8189/20, проведено огляд земельної ділянки площею 0,64 га за кадастровим номером :21:001:0936, розташованої у с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Прохідний, яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня, 07.07.2020 відповідно до вимог ст. 98 КПК України земельну ділянку з кадастровим номером :21:001:0936 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

На думку органу досудового розслідування, вказана земельна ділянка є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому виникла необхідність у накладенні на неї арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.

Власник земельної ділянки ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог клопотання про арешт майна заперечив, посилаючись на те, що він є добросовісним набувчем земельної ділянки, жодного відношення до кримінального провадження не має, а тому просив в задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, на підставі наданих до клопотання документів слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідувань особливо важливих справ слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000034 від 03.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України

Згідно фабули із витягу з ЄРДР даного кримінального провадження: 1) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння кредитними грошовими коштами ПАТ «Банк «Український капітал» в сумі 2 млн. грн., шляхом шахрайства незаконно відчужив іпотечне майно земельну ділянку площею 0,64 га в с. Поляниця Яремчанської міської ради, кадастровий номер :22:001:0577, чим спричинив шкоду акціонерному товариству в особливо великих розмірах на суму близько 1 млн. грн. в частині невиплати заборгованості по кредиту та унеможливлення стягнення іпотечного майна; 2) службові особи Держгеокадастру в області незаконо втрутилися до системи «Публічно кадастрової карти України» та відобразили відомості щодо розміщення земельної ділянки площею 0,64 га в с. Поляниця Яремчанської міської ради, кадастровий номер :22:001:0577, чим спричинили значну шкоду ПАТ «Банк «Український капітал» на суму близько 1 млн. грн.

Як пояснив слідчий в судовому засіданні, згідно встановлених обставин, при огляді Публічної кадастрової карти України було виявлено, що місцезнаходження земельної ділянки кадастровий номер :22:001:0577, що на праві власності належить ОСОБА_5 , відображено в урочищі Грунь на території Ворохтянського лісгоспу, що не відповідає фактичному місцезнаходженню цієї земельної ділянки в присілку Прохідний с. Поляниця Яремчанської міської ради. А на місці законного місцезнаходження зазначеної земельної ділянки в Публічній кадастровій карті України відображена земельна ділянка кадастровий номер :21:001:0936 площею 0,64 га, яка утворена в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :22:001:0588 площею 0,65 га, що належить на праві власності громадянину ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №762 від 26.04.2019 р.

В той же час, слідчим суддею встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2019 року ОСОБА_9 (Покупець) придбав у громадянина ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,6400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :21:001:0936.

Згідно умов даного договору, земельна ділянка площею 0,6400 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця, кадастровий номер :21:001:0936 належала продавцю ОСОБА_10 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого ОСОБА_11 , приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області 01.11.2018 р. за реєстровим № 906.

Обставин щодо того, що вищевказані цивільно-правові договори у встановленому законом порядку було визнано недійсними, чи вони є нікчемними, слідчому судді не наведено та не надано підтверджуючих це доказів.

Поряд з цим, слідчий суддя звертає увагу на те, що питання законності набуття права власності на земельну ділянку, питання щодо будь-яких претезій до титульного власника на земельну ділянку третіх осіб, є приватно-правовими, та повинні вирішуватися у цивільно-правовому порядку.

ОСОБА_4 , як власник земельної ділянки площею 0,6400 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця, кадастровий номер :21:001:0936, - в кримінальному провадженні №0000034 процесуального статусу не має; в матеріалах провадження на даний час відсутні будь-які дані, які б свідчили про його причетність до обставин, які є предметом з`ясування у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 не є особою, на користь якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння кредитними грошовими коштами ПАТ «Банк «Український капітал» в сумі 2 млн. грн., шляхом шахрайства незаконно відчужив іпотечне майно земельну ділянку площею 0,64 га в с. Поляниця Яремчанської міської ради, кадастровий номер :22:001:0577 (як це відображено у фаулі кримінального провадження), як і не є службовою особою Держгеокадастру області.

Цивільно-правовий договір, на піставі якого ОСОБА_4 придбав земельну ділянку кадастровий номер :21:001:0936 на даний час є дійсним (доказів протилежного слідчому судді не надано).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вразовуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що належних доказів на підтвердження того, що земельна ділянка кадастровий номер :21:001:0936, була знаряддям вчинення конкретного кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000034 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України, чи є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто можуть вважатися речовими доказами в даному кримінальному провадженні №0000034, на даному етапі органом досудового розслідування не надано, а слідчим суддею таких обставин зі змісту матеріалів клопотання не встановлено.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналіз відповідних норм КПК України, що регламентують питання арешту майна, свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування.

Якщо ж майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештовано виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації).

В ході розгляду даного клопотання про арешт майна слідчим не доведено, що земельна ділянка площею 0,6400 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця, кадастровий номер :21:001:0936 відповідає критерію речового доказу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в поданому до суду клопотанні про арешт майна, та в судовому засіданні, слідчим не доведено наявність передбачених процесуальним законом підстав для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6400 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця, кадастровий номер :21:001:0936, перелік яких відповідно до вимог чинного КПК України є вичерпним.

Недоведеність органом досудового розслідування наявності передбачених ст.170 КПК України підстав для накладення арешту на майно є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання у відповідній частині.

Отже, на підставі вищенаведеного слідчий суддя не вбачає підстав для задовлення клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.07.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1