ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2317/20 Справа № 190/631/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 22 дні, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 22 дні.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджений станом на 24 червня 2020 року відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання характеризується добре, має 2 заохочення, стягнень не має, що свідчить про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у застосуванні щодо засудженого вимог ст. 81 КК України.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом не враховано, що засуджений неодноразово судимий за аналогічні злочини (6 разів), не працевлаштований за місцем відбування покарання, а лише в порядку ч. 5 ст. 118 КВК України залучається без оплати праці до певних робіт. Звертає увагу, що засуджений має заборгованість за виконавчими листами.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку відбування покарання 16 вересня 2017 року, кінець строку відбування покарання 16 вересня 2021 року.
Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на час розгляду судом подання державної установи П`ятихатська виправна колонія (№122) щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 з 22 вересня 2017 року перебував у державній установі Дніпровська установа виконання покарання (№4) та за цей час характеризувався задовільно, заохочень та стягнень не мав.

З 16 лютого 2018 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі П`ятихатська виправна колонія (№122) та за цей часхарактеризується добре, має 2 заохочення, стягнень не має, залучається до допоміжних робіт в їдальні установи, до виконання робіт з благоустрою установи та прилеглої території ставиться добре, бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу.
Крім того, 19 вересня 2019 року рішення комісії державної установи П`ятихатська виправна колонія (№122) засудженому відмовлено у застосуванні щодо нього вимог ст. 82 КК України за його заявою.
Ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до благоустрою установи, стягнень не має, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки благоустрій установи не право засудженого, а його обов`язок, та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року на засудженого покладено відшкодування судових витрат на користь держави на призначення експертизи у сумі 198 грн., які досі не сплачено. Так, згідно довідки державної установи П`ятихатська виправна колонія (№122) про нараховану заробітну плату засудженого ОСОБА_7 останній заробітню плату не отримує, тобто останній непрацевлаштований за місцем відбування покарання.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 22 дні скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні сумісного подання державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України стосовно засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4