15.12.2020
Справа № 720/2193/20
Провадження № 1-кс/720/275/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Новоселиця

Слідчий суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , начальника сектору дізнання Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 27 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження за № 0000269 від 19 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 27 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження за № 0000269 від 19 липня 2016 року.
Свою скаргу адвокат ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 15 липня 2016 року ОСОБА_6 перебуваючи в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області в ході конфлікту умисно штовхнув ОСОБА_5 на землю, після чого ударив її кулаком по голові, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.
Відомості про вказану подію 19 липня 2016 року були внесені до ЄРДР за № 0000269 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Не дивлячись на те, що в ході досудового слідства слідчий встановив, що ОСОБА_6 наніс легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , 27 листопада 2016 року він виніс незаконну та необґрунтовану постанову про закриття провадження, яку було надано на руки представнику за його запитом лише 07 грудня 2020 року. Тому, просив поновити строки оскарження та скасувати постанову слідчого про закриття провадження.
У судовому засіданні представник заявника подану скаргу підтримав та просив задовольнити.
Начальник сектору дізнання Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 вважає законною винесену постанову про закриття кримінального провадження та просив відмовити у задоволенні скарги.
Вислухавши думки учасників засідання, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що 19 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 були внесені відомості про те, що 15 липня 2016 року ОСОБА_6 перебуваючи в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області в ході конфлікту умисно спричинив тілесні ушкодження сусідці ОСОБА_5 .. Правова кваліфікація правопорушення ст. 125 ч. 1 КК України.
Слід зазначити, що з витягу кримінального провадження № 0000269 вбачається, що підставою для внесення вказаних відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_5 , однак письмова заява в матеріалах кримінального провадження відсутня.
27 листопада 2016 року слідчим Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
В той же час, в самій постанові слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що 15 липня 2016 року ОСОБА_6 перебуваючи в с. Маршинці Новоселицького району в ході конфлікту умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 ..
ОСОБА_5 вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, а тому вважає, що вона вправі оскаржити постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст. 303 ч.1 п. 3 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що представник ОСОБА_5 був ознайомлений належним процесуальним чином із постановою про закриття кримінального провадження в грудні 2020 року, а тому на думку слідчого судді строки оскарження вказаної постанови слід поновити.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши доводи сторін, слідчий суддя не може погодитися з процесуальним рішенням слідчого та приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п.п. 1-2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а згідно частини другої даної статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Відповідальність, передбачена статтею 125 КК України настає за умисне легке тілесне ушкодження.
Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.
Проте, закриваючи кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України слідчий не вказав, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановив наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизував об`єктивної сторони діяння, обмежившись лише переліченням певних доказів, без їх належного аналізу.
Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і при цьому не визначено, які саме з його елементів (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.
Крім цього, постанова слідчого є немотивованою, у вказаній постанові слідчий не обґрунтував підстави прийнятого рішення про закриття провадження, незважаючи на те, що встановив факт спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, а лише навів обставини, які виключають кримінальну відповідальність за спричинення легкого тілесного ушкодження, якими є заподіяння легкого тілесного ушкодження за необережністю, в стані сильного душевного хвилювання, в разі перевищення меж необхідної оборони або заходів щодо затримання злочинця.
Слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено.
Отже, постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином не вмотивована і не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
З показів потерпілої ОСОБА_5 слідує, що 15 липня 2016 року в ході конфлікту ОСОБА_6 умисно штовхнув її на землю, після чого ударив кулаком по потилиці.
Вказані обставини підтверджені показами свідка ОСОБА_8 ..
З висновку судово-медичної експертизи № 118 екс-Н від 20 липня 2016 року вбачається, що потерпілій ОСОБА_5 спричинені легкі тілесні ушкодження, в тому числі у вигляді струсу головного мозку в результаті дії твердого тупого предмету або удару об такий, по строку може відповідати вказаному в обставинах.
Вказана експертиза проведена на підставі даних медичних документів, відповідно до яких діагноз визначений у вигляді струсу головного мозку, забій м`яких тканин потилиці та лівого колінного суглобу.
Аналізуючи в сукупності вказані докази, можна дійти висновку, що висновок судово-медичної експертизи підтверджує покази потерпілої в частині механізму отримання тілесних ушкоджень.
В той же час, слідчій закриваючи провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, не спростував вказані докази та не провів їх належний аналіз.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути, в тому числі про скасування рішення слідчого чи прокурора.
Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст.ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.
У даному випадку слідчому необхідно проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності складу в діяннях особи кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.
Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги ухвали слідчого судді, які зазначені у мотивувальній частині, виконати інші необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Скаргу задовольнити.
Поновити ОСОБА_5 строк оскарження постанови слідчого Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 від 27 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження за № 0000269 від 19 липня 2016 року за ст. 125 ч.1 КК України.
Скасувати постанову слідчого Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 від 27 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження за № 0000269 від 19 липня 2016 року за ст. 125 ч.1 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1