ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3727/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/817/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадженнявнесене до ЄРДР за №0000567 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прохорівське, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-23.01.2009 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 185 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.08.2020 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 із застосуванням електронного засобу контролю.

Свої вимоги мотивує тим, що прокурором у клопотанні не доведено жодного ризики, який би слугував підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року відповідно до якого після спливу певного проміжку часу ( досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправдання тримання під вартою обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що обвинувачений утримується під вартою (з урахуванням положень Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) 7 років 1 місяць 6 днів, а тому захисник вважає, що подальше перебування ОСОБА_7 під вартою буде суперечити п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Зазначає, що відповідно до ст. 28 КПК України кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

На думку захисника, в даній справі «розумність» строку тримання під вартою порушена, жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливість їх отримати, на переконання захисника вичерпана.

Прокурором до клопотання не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував обґрунтованість тримання особи під вартою на такий довгий термін.

Стверджує, що суд істотно порушив норми європейського права, та не обґрунтовано прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши та безпосередньо дослідивши виділені матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
Із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, вбачається, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за №0000567.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як видно зі змісту ухвали слідчим суддею на стадії досудового розслідування кримінального провадження було встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,2,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжувався строк тримання ОСОБА_7 під вартою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року, що є предметом розгляду в апеляційному порядку, продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 серпня 2020 року включно.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд зобов`язаний вирішити питання про доцільність подальшого тримання особи під вартою.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, обвинувачується у сукупності злочинів, один із яких скоєний з корисливої спрямованості, врахував і відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, та прийшов до висновку про наявність достатніх підстав, які свідчать про продовження існування ризиків - переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як видно із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України та ч.3 ст. 187 КК України відповідно, санкція останнього із кримінальних правопорушень, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

Характер інкримінованих кримінальних правопорушень, пов`язаних із нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, набезпечного для життя та здоров`я, поєднаного із проникнення у житло, а також придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вказують на підвищену суспільну небезпеку скоєного.
Вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, об`єктом посягання яких було життя людей, а також суспільні відносини у сфері власності. Наразі обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, у період незнятої та непогашеної судимості.
Перелічені відомості наряду із відсутністю у обвинуваченого законного джерела доходів вагомо свідчать про продовження існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а тому суд підставно врахував вказані обставини приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також недоведеність наявності у нього міцних соціальних зв`язків, які б змогли забезпечити належну процесуальну поведінку свідчить про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховуватися від суду.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України»).
Відомості, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема його соціальні зв`язки були враховані як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку його дії.
Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянтом не надано.
Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те просить захисник, не зможе запобігти наявним ризикам.
Твердження захисника про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ризиків, слід визнати безпідставними.
Як видно зі змісту ухвали суду від 18.06.2020 року, судом встановлено наявність продовження існування ризиків та наведено мотиви, покладені судом в основу рішення при вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, а відтак твердження захисника про необґрунтованість ухвали суду, за результатами апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження.
Посилання захисника на те, що за час тримання обвинуваченого під вартою не було отримано нових доказів на підтвердження вини обвинуваченого є неприйнятними, оскільки при вирішені питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду не може бути надана наперед оцінка доказам з точки зору допустимості та достатності доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені інкримінованих злочинів.
Ці питання вирішуються судом за результатами судового розгляду.
Судовий розгляд справи до закінчення дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 не закінчився, докази у повному обсязі не досліджені, а отже суд відповідно до вимог ст. 331 КПК та ст. 177, 178 КПК вирішив питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати підставою безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України.
Не можна визнати підставою для скасування ухвали суду та зміни запобіжного заходу і довідку про стан здоров`я обвинуваченого, надану під час апеляційного розгляду. З довідки вбачається, що ОСОБА_7 має захворювання і потребує лікування, загальний стан хворого задовільний.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду про доцільність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам. Які продовжують існувати.
Доводи апеляційної скарги захисника висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4