провадження № 1-кс/631/99/20
справа № 631/1000/19
УХВАЛА
10 липня 2020 року селище міського типу Нова Водолага
Слідчий суддя Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,
особи, що подала клопотання ОСОБА_3 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,
08 липня 2020 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як зазначив ОСОБА_3 ухвала слідчого судді про накладання арешту на частину вилученого майна мотивована необхідністю проведення експертного дослідження по вищевказаному кримінальному провадженню. При цьому, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Строки проведення експертних досліджень та порядок встановлення цих строків передбачено «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.
На думку заявника на даний час розумні строки забезпечення накладення арешту на майно минули, а тому арешт майна підлягає скасуванню, оскільки пройшло п`ять місяці з дня накладання арешту та ризиків, які були підставою для накладення арешту, не має. Також, власник майна зазначив, що підозри у даному кримінальному провадженні нікому, в тому числі і самому заявнику, не пред`явлено.
У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 27 від 10 липня 2020 року, заявлене клопотання підтримали у повному обсязі та просили суд скасувати арешт, вилученого в ході проведення обшуку 27 вересня 2019 року майна, на яке ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року було накладено арешт, посилаючись на те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки розумні строки накладання арешту на майно минули, у органу досудового розслідування було достатньо часу для призначення та проведення відповідних експертних досліджень.
Уповноважений представник Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином відповідно до положень частин 1 та 8 статті 135 Кримінального процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомили. Через канцелярію суду прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , якому надані відповідні повноваження процесуального керівника по даному кримінальному провадженню відповідно до постанови першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратурі Харківської області ОСОБА_7 від 13 вересня 2019 року «Про призначення групи прокурорів» надав заяву, що була зареєстрована за вхідним № 3988/20-вх. від 09 липня 2020 року, відповідно до якої проти задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна не заперечував та висловив думку, що арештоване майно підлягає поверненню власнику майна на відповідальне зберігання до прийняття остаточного процесуального рішення у зазначеному кримінальному провадженні. Також прокурор просив розглянуте вказане клопотання без участі прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.
Уповноважений представник Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином відповідно до положень частин 1 та 8 статті 135 Кримінального процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомили. Через канцелярію суду слідчий Слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , якому надані відповідні повноваження по даному кримінальному провадженню відповідно до постанови начальника Слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_9 від 13 вересня 2019 року «Про створення слідчої групи», надав через канцелярію суду заяву, що була зареєстрована за вхідним № 3987/20-вх. від 09 липня 2020 року, відповідно до якої проти задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна не заперечував та вважав, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, а майно підлягає поверненню власнику майна на відповідальне зберігання до прийняття остаточного процесуального рішення у зазначеному кримінальному провадженні. Розгляд справи просив провести за відсутності слідчого Слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Приписами частини 2 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що клопотання про скасування арешту майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше трьох днів з дня його надходження до суду, за участю особи, яка подала клопотання та особи, за клопотанням якої було арештовано майно.
Приймаючи до уваги той факт, що слідчим суддею створені необхідні умови для реалізації учасниками провадження, їх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи наявні заяви прокурора та слідчого про розгляд клопотання без їх участі та відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, слідчий суддя з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності останніх.
Вислухавши пояснення та доводи власника майна та його представника, вивчивши доводи, дослідивши надані суду заяви органу досудового розслідування, всебічно, повно й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час розгляду клопотання, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина 2 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України).
Пункт 18 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України визначає слідчого суддю як суддю суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Вказаний контроль здійснюється ним в тому числі й шляхом вирішення питань, пов`язаних з обмеженням конституційних прав і свобод таких осіб.
Відповідно до статті 16 Кримінального процесуального кодексу України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження також здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом.
Розглядаючи подане клопотання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, слідчий суддя враховує, що завданням кримінального провадження, згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.
Згідно приписів частини 1 і пункту 7 частини 2 статті 131, а також частин 1 та 2 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року було накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 27 вересня 2019 року території домоволодіння, а саме будинку, подвір`я та надвірних будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 на праві власності, а саме: бензопилу синього кольору з оранжевим кольорів, на копусі якої відсутні назва та інші позначки; бензопилу «Stihl» S-440, оранжевого кольору з чорною ручкою; бензопилу «Минск» БП-45-4.7, чорного з синім кольорів; бензопилу «Stihl» МS-462-С-М, оранжевого кольору з чорною ручкою, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.
Зі змісту вищевказаної ухвали суду встановлено, що наведені речі є речовими доказами по справі та необхідні для їх подальшого експертного дослідження, тому з метою запобігання їх знищення, пошкодження чи перетворення, на них потрібно було накласти арешт.
Вирішуючи подане клопотання, суд виходить з положень частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України яка встановлює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Вимогами частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з цим, пунктом 1 частини 10 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Порядок скасування арешту майна визначений приписами статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням вказаних осіб, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу України, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їхні дії. Закінчення чи закриття кримінального провадження без вирішення відповідними органами досудового слідства або судом в порядку кримінального судочинства питання про зняття арешту з майна, не тягне за собою скасування обтяження майна, накладеного в порядку кримінально-процесуального законодавства.
При цьому, суд бере до уваги, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він має здійснювати на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дій, які не суперечать закону. Державна не втручається у здійсненні власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 вересня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При застосуванні будь якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Частиною 1 статті 22 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Даних, що скасування арешту майна може негативно вплинути на хід досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження, слідчому судді стороною як обвинувачення, так й захисту, не надано. При цьому, судом враховано, що досудове слідство у кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, та за цей час слідчий мав можливість провести усі необхідні слідчі та інші дії з вказаним майном.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його володільця, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність достатніх підстав регламентованих статтею 174 Кримінального процесуального кодексу України для скасування арешту, слідчий суддя, з урахуванням позиції учасників провадження, які зазначили, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не має потреби, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Разом з тим, суд уважає за необхідне покласти відповідальність за зберігання зазначеного майна (бензопилу синього кольору з оранжевим кольорів, на копусі якої відсутні назва та інші позначки; бензопилу «Stihl» S-440, оранжевого кольору з чорною ручкою; бензопилу «Минск» БП-45-4.7, чорного з синім кольорів; бензопилу «Stihl» МS-462-С-М, оранжевого кольору з чорною ручкою) на ОСОБА_3 до прийняття остаточного процесуального рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1 3, 7, 9, частинами 1 та 3 статті 21, статтями 22, 26, 98, 110, 131, 132, 170, 174, 309, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, суддя
Клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 27 вересня 2019 року території домоволодіння, а саме будинку, подвір`я та надвірних будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 на праві власності, накладеного ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року, а саме:
- бензопилу синього кольору з оранжевим кольорів, на копусі якої відсутні назва та інші позначки;
- бензопилу «Stihl» S-440, оранжевого кольору з чорною ручкою;
- бензопилу «Минск» БП-45-4.7, чорного з синім кольорів;
- бензопилу «Stihl» МS-462-С-М, оранжевого кольору з чорною ручкою.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1