Справа № 623/738/17
Провадження № 1-кп/636/12/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2020 року
Головуючий колегії Чугуївського міського суду Харківської області суддя ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000007, внесеному 02 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, -
в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ст. 395 КК України.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 25 липня 2020 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченому обраний запобіжний захід, що забезпечить його явку до суду, і запобігає вчиненню іншого кримінального правопорушення і вважає, що інші більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України від 13.04.2020 «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки суддя ОСОБА_9 перебуває в щорічній основній відпустці (довідка від 22.07.2020), беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинувачених під вартою головуючим по справі одноособово.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, захисника ОСОБА_3 , яка також заперечувала проти продовження запобіжного заходу обраного обвинуваченому ОСОБА_7 та вказала на те, що прокурор не підтвердив ризики на які посилається в клопотанні, представника Служби у справах дітей ОСОБА_6 яка поклалася на розсуд суду, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора з наступних підстав.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою ОСОБА_7 , враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

Неповнолітнім ОСОБА_7 злочин вчинений в період дворічного іспитового строку, призначеного Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 13.04.2016. Оцінюючи суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому та ймовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, можливість переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватими у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а тому є всі підстави вважати, що існує загроза, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих або свідків, зокрема існує ризик, що обвинувачений може здобувати собі як ніде не працюючі особи матеріальні засоби для існування, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховує тяжкість покарання кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений, його вік, стан здоров`я, негативну репутацію, те, що він раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, наявність у обвинуваченого непогашених судимості, а тому суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи практику Європейського суду, суд приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину скоєного проти життя особи, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб та за неможливе встановити заставу.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 198, 331, 350, 369-372, п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, головуючий -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 19 вересня 2020 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена згідно рішення Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Головуючий суддя