Справа № 520/2557/17
Провадження № 1-кп/947/619/20
УХВАЛА

22.07.2020 м.Одеса

Колегія суддів Київського районного суду м.Одеси у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщені суду питання подальшого тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0005469 від 31.12.2016 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області, українця, громадянина України, не одружений, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, в силу ст.86 КК України вважається таким, що не має судимості, не має реєстрації та постійного місця проживання в Одесі та Одеській області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки ризики, які були враховані судом при обранні і продовженні найсуворішого запобіжного заходу на сьогодення не відпали, не знизилися, залишаються актуальними. Так, ОСОБА_5 може вчинити дії спрямовані на переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші злочини. Наведені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, не має реєстрації та постійного місця проживання в Україні, офіційно не працевлаштований, не має будь яких соціальних зв`язків, ухилявся від суду, перебував у розшуку. Застосування менш тяжких видів запобіжного заходу з огляду на наведені ризики не допустимо.
Обвинувачений заперечив проти продовження строків тримання під вартою щодо нього, оскільки прокурор не довів ризики, доводи прокурора ґрунтуються на припущеннях.
Захисник у вирішенні порушеного питання поклався на розсуд суду.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого, виходячи з наступного.
Так відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено і з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_5 зібрані певні докази, у вчиненні особливо тяжкого кримінального праворушення, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, які досліджуються судом.
Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:
може здійснити дії на переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він, не має офіційного джерела прибутку, постійного місця роботи, постійного місця проживання в м.Одесі, реєстрації, будь-яких соціальних зв`язків, неодноразово порушував умови менш тяжких запобіжних заходів, перебував у розшуку;
може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного злочину;
може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини та оспорювання кваліфікації.
Більш того, злочин у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до злочинів публічного обвинувачення, а тому, інтереси суспільства у даній справі переважають над особистою волею обвинуваченого.Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Лопатін і Медведський проти України».
Суспільство, у тому числі потерпіла та її родичі, вправі очікувати від суду рішень на користь захисту гарантованих Конституцією України особистої недоторканності особи, її життя і здоров`я, а тому суспільний інтерес переважає над особистою волею обвинуваченої особи.
При цьому суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої ризик втечі або ухилення від правосуддя зменшується з часом, про те, зважаючи на викладені обставини, зокрема на наявність вказаних чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи, що такий суспільний інтерес в даному провадженні переважає над особистими інтересами обвинуваченого.

Тому законних підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не вбачається.
Застава, відповідно до ст. 183 КПК України не обирається, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та спричинив загибель людини. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_5 на строк 60 діб, тобто до 20.09.2020. Ухвала втрачає свою дію о 15.00 год. 20.09.2020.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копію ухвали відправити до ДУ «Одеській слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала окремому оскарженню, відповідно до ст.392 КПК України, не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_1