УХВАЛА

Справа № 621/3401/20
Провадження 1-кс/621/1022/20
18 грудня 2020 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
дізнавача-інспектора ОСОБА_4
особи, щодо арешту майна якої розглядається клопотання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача-інспектора СД Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
11 грудня 2020 року ст..слідчий Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: мікроавтобус марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Посилаючись на норми ст..ст.167-168, 170, 237 КПК України, слідчий зазначив, що вказаний автомобіль може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тому просить накласти на нього арешт.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2020 року по справі № 621/3401/20 (провадження 1-кс/621/1011/20) вказане клопотання повернуто прокурору з підстав його невідповідності вимогам статті 171 КПК України та надано строк для усунення недоліків.
Посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства, дізнавач вважав, що мікроавтобус марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання його перетворенню, знищенню або відчуженню, просив накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони його відчуження, розпорядження, користування, експлуатації, та передати на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області .
В судовому засіданні інспектор-дізнавач підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, оскільки вказаний захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою збереження речових доказів.
Прокурор підтримала клопотання про арешт майна та наполягала на його задоволенні, оскільки цього потребують інтереси кримінального провадження.
Особа, щодо майна якої розглядається клопотання про арешт, ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, в зв`язку з тим, що не вчиняв ніякого злочину, і він має відео-докази на свою невинуватість.
Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступні обставини:
Відповідно до Витягу з ЄРДР від 10.12.2020 року та рапорту чергового, 10 грудня 2020 року невстановлений чоловік здійснив незаконну порубку дерев на території Задінецького лісництва неподалік с.Лиман Зміївського району Харківської області (а.с.1,2)
Згідно протоколу місця події від 10.12.2020 року, на узбіччі дороги по вул..Шевченка, 161 в с.Лиман Зміївського району Харківської області знаходиться мікроавтобус марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому видно ялинки без бірок. Вказаний автомобіль вилучено до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області (а.с.3-5)
Згідно протоколу місця події від 10.12.2020 року, на ділянці лісного масиву № 146 Задінецького лісництва виявлено зрубані стовбури молодих ялинок в кількості п`яти штук та сліди протектору взуття «КРОК» (а.с.6-9)
Відповідно до заяви та документів ДП «Зміївське лісове господарство», 10.12.2020 року невстановлена особа викрала 5 ялинок з кварталу 146 виділу 7 Задінецького лісництва, чим було завдано матеріальну шкоду в сумі 780,00 грн (а.с.17-24)
Зміна кваліфікації відображена також в Витягу з ЄРДР від 17.12.2020 року (а.с.26)
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 мікроавтобус марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 34-35)
Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до якого відноситься, зокрема й арешт майна, слідчий суддя здійснює повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, та зобов`язаний діяти у межах і відповідно до вимог закону.
Згідно ч.3ч.5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до абз.1, 2 ч.1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом
Матеріалами клопотання поза розумним сумнівом підтверджується наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, з заявою про вчинення якого звернулося до відділу поліції ДП «Зміївський лісгосп»
Поза розумним сумнівом також встановлено, що потреби досудового розслідування вимагають проведення певного обсягу слідчих дій, спрямованих на розкриття вказаного правопорушення, і майно, про арешт якого звертається з клопотанням дізнавач, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні та сприяти виконанню завдань кримінального процесуального законодавства.
У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування.
За змістом положень ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном. Разом з тим, зберігання речового доказу в Зміївському ВП ГУНП в Харківській області є недоцільним з огляду на співмірність спричиненої шкоди обмеженню права власності особи, щодо арешту майна якої розглядається клопотання.
Оскільки в матеріалах міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно речовим доказом в кримінальному провадженні, визначений обсяг обмеження права власності на це майно слідчий суддя вважає розумним і співмірним завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 статті 173 КПК України, відмова у задоволенні або частковому задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131-132, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання дізнавача-інспектора Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - мікроавтобус марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , який полягає у забороні відчуження і розпорядження вказаним майном.
Негайно передати арештоване майно - мікроавтобус марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , - на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ч.3 статті 173 КПК України,
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню відповідальними особами Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст..174 КПК України

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачеві, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1