Справа № 732/1137/20
Провадження № 1-кп/732/116/20
У Х В А Л А
про продовження строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою
25 листопада 2020 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня в обєднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, зареєстрованому та проживаючому в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

по обвинуваченню за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.06.2020 року Городнянським районним судом за ч.1 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік; 13.07.2020 Городнянським районним судом за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 3 роки,-
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
Потерпілого - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
Судом слухається обєднане кримінальне провадження по обвинуваченню за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_3 та по обвинуваченню за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_4
Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з посиланням на ризики, визначені п.1,п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, жоден з інших запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку.
Захисники вважали клопотання не обгрунтованим, поданим з порушенням вимог кримінального процесуального кодексу, зокрема положення ч.1 ст. 199 КПК України, яким передбачається, що клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вправі подати не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали. Клопотання подане з порушенням цього строку, на думку захисників, не підлягає розгляду. Крім того, ризики, зазначені у клопотанні, не достатні для висновку, що потрібно продовжувати найсуворіший запобіжний захід і що, більш мякий запобіжний захід, наприклад, домашній арешт не здатен забезпечити мету запобіжного заходу. Тяжкість покарання, як ризик на початку розгляду кримінального провадження, у подальшому з плином часу, не обгрунтовує законну мету для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачені підтримали думку захисників, просили відмовити у задоволенні клопотання.
Потерпілий покладався на розсуд суду.
Представник потерпілого вказувала на доцільність продовження запобіжного заходу.
Заслухавши сторін провадження, вивчивши клопотання, оцінивши ризики, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Дане клопотання підлягає розгляду в силу вимог положень ч.3 ст. 331 КПК України, згідно якого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.
Таким чином, вимога що клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вправі подати не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали стосується здебільшого стадії досудового слідства, а на стадії судового розгляду пріорітетним є положення ч.3 ст. 331 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , суд враховує кількість епізодів злочинної діяльності у кількох обвинувальних актах, які протягом короткого проміжку часу надходять до Городнянського районного суду, а також суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності обвинувачення. У сукупності зазначене є належними елементами при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Доведеними є ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неспроможність у провадженні більш мякого запобіжного заходу. Тому ОСОБА_3 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Розглянувши клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , суд враховує кількість епізодів злочинної діяльності у кількох обвинувальних актах, які протягом короткого проміжку часу надходять до Городнянського районного суду, а також дані про суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності обвинувачення. У сукупності зазначене є належними елементами при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Доведеними є ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неспроможність у провадженні більш мякого запобіжного заходу. Тому ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Дійсно, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, та зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, у зв`язку з чим судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, та такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. (п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України», п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, яке набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року).

При цьому в контексті практики ЄСПЛ, ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Суд керується рішенням по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від суду.
Обидва обвинувачені здатні переховуватися від суду, оскільки запобіжний захід був обраний вже після передачі провадження до суду і вони вже раніше не виконували свої обовязки; в силу тяжкості покарання вони можуть впливати на свідків і потерпілого; а з урахуванням кількості заявлених епізодів характерним залишається і ризик продовження кримінальних правопорушень.
Таким чином, всі ризики, які первинно стали підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, продовжують існувати, не зменшились та на даний час залишаються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 199,331, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити у обєднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 24 січня 2021 року 14-тої години 00 хвилин.
Продовжити у обєднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 24 січня 2021 року 14-тої години 00 хвилин.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1