н/п 1-кс/766/7623/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

26 серпня 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на врожай пшениці, ячменю та сої, який знаходиться на території зернотоку, що належить ТОВ «С Клаус, розташованого за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Калинівка, вул. Луначарського, 2, та врожай соняшнику і сої, який знаходиться на земельних ділянках (полях), що орендує ТОВ «С Клаус». Заборонити ТОВ «С Клаус» (), зокрема дитектору Товариства ОСОБА_5 , учаснику Товариства ОСОБА_6 та іншим особам, вчиняти будь-які дії (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та тощо) щодо врожаю, який знаходиться на території зернотоку, що належить ТОВ «С Клаус, розташованого за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Калинівка, вул. Луначарського, 2, та врожаю соняшник ку та сої, який знаходиться на земельних ділянках Товариства.

Обґрунтування скарги:

В провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000264 від 03.07.2020 року за фактом привласнення грошових коштів, одержаних від продажу врожаю, директором ТОВ «С Клаус», ОСОБА_5 шляхом зловживання останнім своїми службовим становищем, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

09.09.2005 року за № 1 069 102 0000 004522в ЄДР зроблено запис про включення до реєстру відомостей про юридичну особу ТОВ «С Клаус», за адресою: Херсонська область Каховський район, с. Калинівка, вул. Луначарського, 2.

З 21.11.2018 року склад учасників Товариства складається з наступних учасників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Статтєю 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право отримання частки прибутку пропорційно частці кожного з учасників майна особи, які є учасниками товариства на початку строку виплати дивідендів.

Розділом 10 Статуту визначено, що виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку Товариства особам, які були учасниками Товариства на час прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток. Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайнім рішенням загальних зборів учасників. Виплата дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений рішенням загальних зборів учасників.

Згідно п. 7.1.3 статуту Товариства, виконавчим органом є «директор». Починаючи з 25.05.2015 року директором є ОСОБА_5 .

Основний вид діяльності Товариства вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

Згідно до п.6.6 Статуту загальні збори учасників вважаються повноважними (правомочними), якщо на них присутні учасники Товариства, що володіють у сукупності більш ніж 50 % голосів.

Так, ОСОБА_5 починаючи з 2018 року по теперішній час свідомо саботує процедуру скликання зборів та проведення голосування за питання розподілу прибутків Товариства.

В ході досудового розслідування, будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_3 пояснив, що привласнення ОСОБА_5 частини врожаю по сьогоднішній день відбувається шляхом внесення недостовірних відомостей до статистичних звітів Товариства, які подаються до відділу статистики за місцем реєстрації юридичної особи, в 2018-2020 роках було штучно занижено посівні площі та кількість зібраного врожаю, а надлишки врожаю продавались за готівку, яку ОСОБА_5 привласнив собі. На теперішній час стало відомо, що врожай зібраний з полів Товариства завозять на зерноток під видом врожаю що належить ТОВ «Любимівське», проте на території току знаходиться врожай сої, соняшника, ячменю, пшениці, належний виключно Товариству, зібраний в 2018-2020 роках.

17.08.2020 року було проведено огляд території зернотоку, що належить ТОВ «С Клаус» та встановлено, щшо на його території дійсно перебуває врожай зібраний з полів Товариства.

Представниками потерпілих подано клопотання слідчому про визнання врожаю речовим доказом та подання клопотання слідчому судді про накладення арешту на вказаний врожай з метою збереження речових доказів, яке слідчим проігноровано.

Починаючи з 25.08.2020 року почався незаконний вивіз врожаю, належного Товариству.

Заявники вважають, що необхідність накладення арешту на врожай , що знаходиться на території зернотоку належного ТОВ «С Клайус», обумовлена тим, що вказаний врожай є доказом внесення ОСОБА_5 недостовірних відомостей до офіціальних документів статистичних звітів Товариства за 2018-2020 року, зазначаючи в них кількість зібраного врожаю, яка є меншою за кількість врожаю, що фактично знаходиться на території зернотоку.

Крім того, накладення арешту на врожай, необхідне для забезпечення цивільного позову потерпілих, а саме відшкодування матеріальної шкоди спричинена неправомірними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надали до суду заяву про залишення клопотання без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього кодексі, тобто якщо вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та були предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, чи знаряддям (засобом) його вчинення.

Статтєю 173 КПК України визначено які рішення суд повинен прийняти за результатами розгляду скарги.
Проте вказане в ст. 173 КПК України рішення суд не може прийняти, оскільки клопотання по суті не розглядалася.
В КПК України не визначено дії слідчого судді в разі подання особою, яка звернулася із скаргою, заяви про залишення скарги без розгляду.
Згідно частини 6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Серед засад кримінального судочинства пунктом 19 ст.7 визначено дизпозитивність, зміст якої визначено статтею 26 КПК України, відповідно до частини першої якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Подати клопотання про накладення арешту на майно відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України є правом заявника, а тому він може і змінити свою позицію щодо клопотання. Свою позицію заявник може сформувати у вигляді заяви про залишення клопотання без розгляду, що слідчим суддею розцінюється як заява про закриття провадження у справі.
Оскільки клопотання не розглядалася, то з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали, провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись ч.1 ст.7, ч.6 ст.9, ч.1 ст.26КПК України,слідчий суддя
постановила:
Закрити провадження за клопотанням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1