06.08.2020 Провадження № 1-кп/331/297/2020
Єдиний унікальний номер 331/454/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2020 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження за обвинува-ченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного, за ст.187 ч.2 КК України,
У провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвину-вальним актом відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного, за ст.187 ч.2 КК України.
Обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалою Жовтневого районного суду м.Запо-
ріжжя від 17.06.2020 р. кожному продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який
встановлений до 17 серпня 2020 р.
У судовому засіданні прокурор просить продовжити кожному з обвинувачених строк дії запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою, оскільки, в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували і під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проти продовження строку тримання під вартою заперечували, просили зменшити розмір застави, визначений слідчим
суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою.
Вирішуючи питання про продовження кожному з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розгля-
нути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосо-вується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення вико-
нання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у
тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потер-пілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкод-жати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наяв-
ності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провад-ження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Також, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підс-тавою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо вівернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії"
Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрун-тованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Так, суд враховує дані про особи обвинувачених, їхній вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.
Аналізуючи обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги, що кожний із них обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, постійного місця проживання або реєстрації на території м.Запоріжжя не мають, ніде не працюють, законного джерела доходів не мають, у зв`язку з чим наявний ризик того, що перебуваючи на волі, вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, в судовому засіданні прокурором доведено ризик можливого переховування від суду, оскільки обвинувачені не мають стійких соціальних зв`язків, які б могли запобігти настанню встановленого ризику, зокрема, місця постійного проживання, сім`ї, що свідчить про обґрунтованість припущень щодо можливого пере-ховування обвинувачених.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились, а тому підстави для зменшення розміру застави також відсутні.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим та позбавляють їх можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченим знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, а також враховуючи, що продовжують існувати ризики, передба-чені ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне продовжити кожному з обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці до 06 жовтня 2020 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.177, 178, 331 КПК України, суд
у х в а л и в:
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці до 06 жовтня 2020 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 місяці до 06 жовтня 2020 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надіслати прокурору та Запорізькому слідчому ізолятору УДПС України в Запорізькій області за місцем утримання обвинувачених.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_12