Справа № 931/313/20
Провадження № 1-кп/931/50/20
У Х В А Л А
05 серпня 2020 року смт. Локачі
Локачинський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів
медичного характеру - ОСОБА_6 ,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
До суду надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 .
З клопотання вбачається та встановлено в ході судового розгляду, що ОСОБА_6 , 21.03.2020 орієнтовно о 13 год., перебуваючи за місцем постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту наніс своїй матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , три удари кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив останній тілесні ушкодження, а саме: синці обличчя, рану губи та субконюнктивальний крововилив лівого ока, які згідно з висновком експерта № 23 від 24.03.2020 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я чи незначну, стійку втрату працездатності.
Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.
ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував факту вчинення ним даного кримінального правопорушення, однак він та його захисник заперечили щодо застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, позаяк ОСОБА_6 примирився із своєю матір`ю, остання відмовляється від обвинувачення.
У судовому засіданні суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні заяви потерпілої про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення, оскільки слідчими органами інкриміновано ОСОБА_6 вчинення суспільно-небезпечного діяння відносно своєї матері, а тому пов`язаного з домашнім насильством, а п.7 ч.1 ст. 284 КПК України передбачена заборона закриття кримінального провадження із підстави відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, допитавши потерпілу, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , яка зазначила, що 21.03.2020 за місцем постійного проживання її син ОСОБА_6 наніс їй три удари кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив останній тілесні ушкодження, в результаті чого вона звернулась за медичною допомогою та до правоохоронних органів.
Також даний факт повністю підтверджується доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні, зокрема:
- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 (а.к.п. 28- 29).
Згідно з висновком експерта № 23 від 24.03.2020 тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я чи незначну, стійку втрату працездатності (а.к.п. 30).
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 08.05.2020 № 115 ОСОБА_6 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання - приступоподібну параноїдну шизофренію в стані часткової терапевтичної ремісії з дефіцитарними проявами психопатоподібного типу, внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_6 також страждає на хронічне психічне захворювання - приступоподібну параноїдну шизофренію в стані часткової терапевтичної ремісії з дефіцитарними проявами психопатоподібного типу, внаслідок чого не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.к.п. 31-33).
Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (ч.1 ст. 94 КК України).
Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів (п.3).
Згідно з ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, мало місце, воно було вчинене ОСОБА_6 в стані неосудності, на даний час ОСОБА_6 перебуває в такому ж стані, потребує надання примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що стверджується висновком експертів-психіатрів.
Доказів того, на момент судового розгляду ОСОБА_6 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру суду не подано.
Враховуючи зазначене, характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності особи ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про необхідність застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 372, 503, 512, 513, 516 КПК України, ст.ст. 19, 93, 94 КК України, суд
п о с т а н о в и в :
Визнати, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1