н/п 1-кп/766/1385/20
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

23.09.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001856 від 14.05.2017 р., за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 09.07.2020 р. (колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , відносно якого ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2018 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2020 р. строком до 28.09.2020 р., двічі залишений без змін і за наслідками перегляду Херсонським апеляційним судом.

Прокурор під час судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 посилаючись на ту обставину, що ризики, визначені на момент його обрання не зменшились.
Відповідно до положень абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи ту обставину, що суддя ОСОБА_6 не може бути присутньою під час розгляду клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 (розгляд якого також в стадії судового розгляду обумовлений і вимогами ст. 331 КПК України) до дати його спливу, суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора лише за участю головуючого.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, пославшись на його необґрунтованість та недоведеність, наявними в матеріалах справи доказами.
Захисник ОСОБА_5 , підтримавши позицію ОСОБА_4 , додала, що лише тяжкість можливого покарання не може бути визначальним фактором при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу. Прокурор безпідставно заявляє про можливий сплив на свідків, проте ані потерпілі, ані свідки з відповідними заявами жодного разу не звертались. Також не можна беззаперечно стверджувати, що обвинувачений має намір ухилятись від явки до суду.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та оцінюючи доцільність продовження щодо ОСОБА_4 терміну раніше обраного запобіжного заходу, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до таких висновків.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою. Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у вигляді «позбавлення волі» строком від 7 до 15 років.

З огляду на ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, допит яких на даному етапі судового розгляду не розпочато; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а посилання на наявність постійного місця проживання не зменшує заявлених ризиків; наявність до затримання постійного місця роботи, що є запорукою існування офіційних джерел доходів; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до зловживання спиртними напоями, має негативну репутацію.

Обставини, на які посилаються як обвинувачений, так і захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 21 листопада 2020 р.)

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376, абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:
* Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон) обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України, на 60 днів до «21» листопада 2020 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1