ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3812/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3571/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Шахрайство
УХВАЛА

06 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року відносно ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Вказаним вироком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 357 КК України.
Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки від 21.03.2017 року, за злочином, який вчинений до постановлення першого вироку) у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів із врахуванням покарання, призначеного за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України згідно з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2017 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Призначено ОСОБА_3 покарання (за злочини, які вчинено після постановлення першого вироку):
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,
за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,
за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2017 року і за сукупністю вироків остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Початок строку відбуття покарання обчислено з 13 жовтня 2017 року, тобто з моменту застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року, зарахувавши в строк покарання попереднє ув`язнення день за день або за правилами, передбаченими в частині першій ст.72 КК України.
Судові витрати за проведення товарознавчих експертиз №4761 від 20.10.2017 року у розмірі 494,35 грн., №4744 від 20.10.2017 року у розмірі 296,61 грн., судово- дактилоскопічної експертизи №1502 від 26.10.2017 року у розмірі 1237,00 грн. покладено на ОСОБА_3 , та стягнено їх із засудженого на користь Державного бюджету України.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, клопотання засудженого ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку вже було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження засудженого вже було обґрунтовано тим, що він є юридично неграмотним, а захисника йому не було призначено, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості подання апеляційної скарги.
Так, ухвалами Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року та 28 квітня 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року залишено без задоволення, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Відомостей щодо скасування вказаних ухвал матеріали справи не містять.
У ст. 21 КПК України визначено таку засаду кримінального провадження як доступ до правосуддя, яка полягає відповідно до частини першої зазначеної статті у тому , що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
В той же час, згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.
Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. У свою чергу право на оскарження судового рішення також обмежене встановленим строком на апеляційне чи касаційне оскарження. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу верховенства права, а точніше, одного з його елементів принципу правової визначеності.
Крім того, при реалізації норм національного процесуального законодавства, яке регламентує порядок поновлення строку на апеляційне оскарження, необхідно враховувати і правові позиції ЄСПЛ сформульовані, зокрема, в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України».
Так, у пункті 41 цього рішення Європейський Суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду.
Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення (принцип res judicata).
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 реалізував своє право на звернення до суду з клопотанням про поновлення строку і таке клопотання вже було вирішено апеляційним судом.

Відтак, повторне звернення з аналогічним клопотанням за умови, що попередні рішення апеляційного суду набули законної сили, не виправдовує втручання у принцип остаточності судового рішення.
Кримінальним процесуальним кодексом України прямо не визначено порядок залишення клопотання про поновлення строку без розгляду. Проте, в ситуації, яка склалася, виходячи із загальних вимог європейського та національного законодавства, з метою забезпечення права особи на справедливий суд та реалізації завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розгляду справи, вважаю за необхідне залишити клопотання про поновлення строку без розгляду, а апеляційну скаргу повернути засудженому.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 418, 419 КПК України , суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотанням засудженого ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без розгляду.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя -