У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13 листопада 2015 року,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник органу пробації ОСОБА_5

в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Білоцерківський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Ставищанського районного суду Київської області від 13.11.2015 року.

Подання мотивоване тим, що іспитовий строк, встановлений вироком Ставищанського районного суду Київської області від 13.11.2015 року закінчився, а тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання.

В судовому засіданні представник органу Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області просила подання задовольнити, звільнити ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Засуджений покладався на розсуд суду.

Прокурор вважав за доцільне відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_3 , необхідні, для вирішення вказаного питання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

20.05.2016 року відносно засудженого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

05.07.2016 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2015 року за ч. 1 ст. 289 КК України та вирок Ставищанського районного суду Київської області від 13.11.2015 року за ч. 2 ст. 298 КК України відносно ОСОБА_3 приведено у відповідність до закону та визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

18.10.2017 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 289, ст. 75 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2015 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 289 К України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки ухвалено виконувати самостійно.

07.02.2020 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

26.07.2018 року Білоцерківським МРВ з питань пробації матеріали відносно ОСОБА_3 направлялися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про звільнення від відбування призначеного покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2018 року відмовлено у задоволенні подання Білоцерківського МРВ з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року.

Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Пунктом 3 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, Уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Частиною 2 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно з частиною 1 статті 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Дослідивши матеріали особової справи №31/2016 відносно ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вони не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_3 виконав покладені на нього обов`язки.

Крім того, з матеріалів особової справи убачається, що ОСОБА_3 після постановлення вироку Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року за ч. 2 ст. 298 КК України, яким його було звільнено від відбування покарання з випробуванням та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, як за вчинення злочинів до постановлення вироку Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року так і після, а саме засуджувався вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2015 року, Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року та Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2020 року.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку задоволенню не підлягає, а засуджений не може бути звільнений від відбування покарання, призначеного йому вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року, оскільки покладені на нього обов`язки не виконав.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні подання Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1