Справа № 466/1726/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/622/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись із даною ухвалою, захисник засудженого подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати увалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24.04.2020 року , а заяву засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання зазначив, що з характеристики засудженого ОСОБА_6 , яку надала адміністрація «ЛBK №30», не зазначено достатньо доказів того, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Однак поза увагою суду залишене пояснення захисника ОСОБА_6 та представниці колонії ОСОБА_9 стосовно того, що характеристика на засудженого надавалась засудженим ОСОБА_6 напередодні подачі заяви про його умовно-дострокове звільнення. З вказаної характеристики вбачається що, попри наявність чотирьох заохочень, в ОСОБА_6 є одна догана, однак на даний час засуджений отримав ще одне (п`яте) заохочення, яким зняв із себе стягнення у вигляді догани. Також суд не приділив уваги поясненням представника установи з виконання покарання, яка не заперечувала проти умовно-дострокове звільнення мого підзахисного.

Вважає, що ОСОБА_6 довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення. Протягом всього періоду ув`язнення він постійно працює, одруживсь,має двох малолітніх доньок - ОСОБА_10 ( 6 років) та ОСОБА_11 (2 роки) та онкохвору матір інваліда 3 групи пожиттєво - ОСОБА_12 , має 5 заохоченнь, відбув 3/4 частини строку покарання, позитивно характеризується, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи. Тому, засуджений ОСОБА_6 заслуговує на умовно-дострокове звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та засудженого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні вимоги, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Як вбачається, із матеріалів, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання посилаючись на положення ст. 81 КК України.

З особової справи засудженого відомо, що ОСОБА_6 11.08.2017 року засуджений Шевченківським районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч. 2, 345 ч.2, 70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно характеристики, ОСОБА_6 характеризується посередньо, допустив одне порушення 29.10.2019 року сувора догана ( вилучено речовину, бродильного характеру), 4 рази заохочувався.

Суд першої інстанції вірно оцінив те, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.
Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення. ОСОБА_6 , відбуваючи покарання, почав ставати на шлях виправлення, що ще не дає достатніх підстав застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази, пояснення як засудженого ОСОБА_6 так і представника ЛВК №30, характеризуючи дані засудженого.
Щодо доводів сторони захисту про наявність у засудженого дружини, двох малолітніх доньок та онкохворої матері - інваліда 3 групи, то такі обставини жодним чином не впливають на можливість застосування чи незастосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає, як безпідставна.
Керуючись 404, 407, 409, 419, 422 КПК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4