Справа № 487/6540/19
Провадження № 1-кс/487/4224/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000507 за ч. 3 ст. 408 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою з можливістю внесення застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000507 за ч. 3 ст. 408 КК України, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень. У разі внесення застави визначити необхідність виконання підозрюваним ОСОБА_5 наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 відповідно до ст. 4 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. У зв`язку із повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав. Так, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із нез`явленням двічі протягом року вчасно на службу без поважних причин, неодноразово ігнорував встановлені законодавством України вимоги, щодо порядку проходження військовослужбовцем військової служби, військової честі та військової дисципліни, за місцем реєстрації у місті Миколаєві не проживає. Ураховуючи, що ОСОБА_5 характеризується з негативного боку, свою вину не визнає, і є реальний ризик того, що залишаючись на волі, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі в силу займаної посади безперешкодно вибути за межі території України, вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з ухиленням від військової служби. Також, ОСОБА_5 проходить військову службу у Збройних Силах України, враховуючи займану посаду останній має доступ до вогнепальної зброї, перебуваючи на волі існує ризик того, що він може вчинити нові злочини із застосуванням зброї, у тому числі самокалічення з метою ухилитися від проходження служби, може впливати на свідків, які безпосередньо проходять військову службу разом з ним, з метою схилення останніх до зміни показів. З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 за місцем реєстрації у місті Миколаєві не проживає, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги його вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан та інші обставини, для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ураховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинене останнім кримінальне правопорушення створило в суспільстві негативне враження безладдя, безкарності у системі правоохоронних органів, у разі внесення підозрюваним застави слід визначити необхідність виконання ним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, зазначила, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, зазначив, що він зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Про наявність підозри за ч. 3 ст. 408 КК України та наявність в нього процесуальних обов`язків підозрюваного ОСОБА_5 дізнався лише 11.08.2020 року в момент свого затримання. До цього часу ОСОБА_5 про наявність кримінального провадження не знав, будь-яких викликів та повідомлень не отримував. Також ОСОБА_5 зазначив, що визнає свою вину у тому, що дійсно залишив військову частину, де працював водієм. З особами, з якими він проходив службу, підозрюваний не спілкується, є звільненим, доступу до документів та зброї не має. Слідчим після затримання ОСОБА_5 не допитувався, його ставлення до вчиненого органом досудового слідства не з`ясовувалось.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За нормами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000507 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2018.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2016 громадянин ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 строком на 3 (три) роки. Та в цей же день наказом № 64-РС командира військової частини НОМЕР_1 був зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду водія-заправника автомобільного відділення взводу забезпечення реактивно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2018 матрос ОСОБА_5 призначений на посаду водія-заправника автомобільного відділення взводу забезпечення 1 реактивно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 12.09.2016, тобто з дня зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_5 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Про порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2018 о 8:00 год. матрос ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до теперішнього часу продовжує ухилятись від проходження військової служби, перебуваючи за місцем проживання в м. Бориспіль, Київської обл., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За змістом частин 1 та 2 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 276 КПК України, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені ст. 42 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
24.08.2019 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 408 КК України, однак його не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, отже з цього часу ОСОБА_5 набув статус підозрюваного.
Того ж дня, 24.08.2019 року, постановою слідчого ОСОБА_5 було оголошено у розшук.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.07.2020 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
11.08.2020 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 17.07.2020 року.
12.08.2020 року ОСОБА_5 особисто вручено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 408 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 20.11.2018, згідно з яким встановлено факт неприбуття матроса ОСОБА_5 01.11.2018 року о 8:00 годині до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби; акту про результати службового розслідування від 16.11.2018 року, у якому наведені обставини та причини неприбуття матроса ОСОБА_5 01.11.2018 року до військової частини НОМЕР_1 , умови проходження ним військової служби, а також проведені заходи щодо його пошуку та повернення; контракту про проходження ОСОБА_5 військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 12.09.2016; наказу № 198 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 про підсумки службового розслідування від 16.11.2018; протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Щодо ризиків слідчий суддя виходить з наступного.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно ч. 3 ст. 408 КК України передбачена відповідальність за дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За змістом частин 1 та 2 ст. 194 КПК України обов`язок доведення наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання покладається саме на прокурора.
Інші ризики, зазначені слідчим у клопотанні, під час судового розгляду прокурором доведені не були.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного; характер соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_5 , (не одружений, дітей не має) в місці його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він постійно зареєстрований з 01.07.2015 року; відсутність постійного місця роботи; відсутність у ОСОБА_5 судимостей та повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Згідно наказу №198 від 16.11.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 , за порушення статей 11,12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, а також ч. 4 ст. 407 КК України, враховуючи ступінь та форму вини, за самовільне залишення військової частини з 01.11.2018 року по теперішній час (16.11.2018 року), відповідно до ст. 49 Дисциплінарного статуту ЗС України на ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який відповідно до ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в межах строку досудового слідства та зможе запобігти ризикам. При цьому, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: місто Бориспіль Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з приводу обставин кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 181, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати строком до 01 жовтня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бориспіль Київської області запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: місто Бориспіль Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з приводу обставин кримінального правопорушення;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий згідно ч. 3 ст. 179 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді діє до 01.10.2020 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 14.08.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1