Справа № 364/563/20
Провадження № 1-кп/364/84/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника Володарського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володарка кримінальне провадження внесене 27.05.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000110 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Володарка, Київської області, з професійно- технічною освітою, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, на своєму утриманні немає неповнолітніх та непрацездатних осіб, звертався до лікаря нарколога та психіатра з приводу синдрому залежності від опіоїдів, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , судимого: 22.05.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленим іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -

у вчиненні кримінального проступку, що передбачає відповідальність за ч. 1 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у травні 2020 року, точної дати під час досудового розслідування не встановлено, через мережу інтернет, замовив у невстановленої слідством особи психотропну речовину - амфетамін.
Через послуги ТОВ "Нова Пошта" відповідно до товарно-транспортної накладної №185, 25.05.2020 року невстановлена слідством особа відправила вантаж з смт Калинівка, Васильківського району, Київської області на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 в смт Володарк, Київської області .
27.05.2020 року , близько 16-ої години, ОСОБА_6 , в приміщенні ТОВ "Нова Пошта", що знаходиться в смт Володарка, Київсьої області по вул. Коцюбинського, 29, отримав вищезазначений вантаж, серед якого знаходилась пластична- порошкоподібна речовина біло- рожевого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 1.207 г, чим незаконно придбав психотропну речовину.
В подальшому, ОСОБА_6 помістив психотропну речовину (амфетамін) до кишені куртки, в яку був одягнутий та таким чином незаконно її зберігав для власних потреб, без мети збуту.
27 травня 2020 року о 16 годині 15 хвилин, напроти будинку №27 по вулиці Коцюбинського в смт Володарка, Київської області проведено затримання ОСОБА_6 , в ході якого у нього вилучено психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін.
Згідно "Списку №2 "Психотропні речовини, обіг яких обмежено" в Таблиці 2 "переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, амфетамін є психотропною речовиною , обіг якої обмежено.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав повністю, при цьому вказав , що 06.10.2020 року між ним та прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000110 від 27.05.2020 року, в присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, а саме у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України .
Сторони визнали правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Крім того, згідно вказаної угоди між сторонами було узгоджене покарання, яке слід призначити обвинуваченому у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Частина 5 статті 469 КПК України вказує, що укладення угоди може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 є кримінальним проступком.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, враховуючи обставину що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставин, що обтяжують йому покарання- рецидив злочинів, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 06.10.2020 року про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
При цьому судом враховано положення статті 58 Конституції України , яка визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи та положення статті 5 КК України, щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Зокрема, якою визначено :
1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Матеріали надані у судовому засіданні прокурором вказують, що ОСОБА_6 судимий 22.05.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленим іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення. у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду. Отже , суд, переконавшись, що угода може бути затверджена , ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання. а остаточне покарання визначає, керуючись правилами ст. ст. 71, 72 КК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При таких обставинах та враховуючи положення ч. 1 ст. 71 КК України, беручи до уваги, що ОСОБА_6 , будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд прийшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому призначене покарання із врахуванням ст. 71 ч. 4 КК України повинно бути у виді позбавлення волі. Наведене відповідає положенню ч.4 п. 10 та п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року із змінами і доповненнями, де вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 75, ч.3 ст. 78 КК вчинення протягом іспитового строку нового злочину є підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, тому рекомендовано судам не застосовувати повторно до таких осіб звільнення від відбування покарання з випробуванням під час розгляду справи про новий злочин.
Вказане вище повністю відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину викладене у постанові від 12 березня 2020 року, справа № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року, справа № 127/10266/19 де вказано, що разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд керується положенням п. б ч. 1 ст. 72 КК України, де вказано, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із такого співвідношення : одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. Оскільки ОСОБА_6 засудженирй 22.05.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік шість місяців та вчинив злочин під час іспитового строку, не відбувши покарання за вказаним попереднім вироком та із урахуванням угоди про визнання винуватості від 06.10.2020 року між сторонами було узгоджене покарання, яке слід призначити обвинуваченому у виді 1 (одного) року обмеження волі, що в перерахунку у відповідності п. б ч. 1 ст. 72 КК України з визначеного одного року обмеження волі становить шість місяців позбавлення волі.
Поряд з наведеним вище, суд, остаточно визначаючи покарання, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, вважає можливим допустити часткове складання покарань за сукупністю вироків. Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_6 буде достатнім для виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Одночасно із вище викладеним , суд вважає необхідним відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 29.05.2020 року на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 27.05.2020 року по вул. Коцюбинського, напроти будинку № 27, в смт Володарка, Київської області.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При таких вимогах закону, процесуальні витрати по справі понесенні на проведення судово-хімічної експертизи у сумі 1307 грн 60 коп слід стягнути з ОСОБА_6 .

Оскільки питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили, прокурором перед судом не ставилось та з учасниками процесу не обговорювалось, одночасно, враховуючи, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки та не ухилявся від викликів до суду, тому при таких обставинах, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_6 не доцільно обирати.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проведений судом з урахуванням підпункту 6 пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 22.11.2018 р. № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що набрав чинності з 01.07.2020 р., згідно з яким у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду, укладену 06.10.2020 року у присутності захисника ОСОБА_4 між прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000110 від 27.05.2020 року, з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 з іншого боку, про визнання винуватості.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно ст.ст. 71 , 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2019 року , яким його засуджено за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді одного року семи місяців позбавлення волі .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 29.05.2020 року на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 27.05.2020 року по вул. Коцюбинського, напроти будинку № 27 в смт Володарка, Київської області.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави Україна процесуальні витрати в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 коп.
Речові докази по кримінальному провадженні №0000110 :
-пластична порошкоподібна речовина біло-рожевого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 1,207 г, що знаходиться у спецпакеті для речових доказів INZ 1006988;
- поліетиленовий пакет для зберігання вантажу з логотипом "Нова пошта" з приєднаною товарно-транспортною накладною № 3185, що знаходиться у спецпакеті для речових доказів INZ 1006989,
що зберігаються в камері схову речових доказів при Володарському ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області - знищити .

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, - не обирати.

Строк відбування призначеного покарання , обчислювати з моменту звернення вироку до виконання і затримання обвинуваченого .

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1