Справа №586/710/19
Провадження №1-кп/590/64/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 09.06.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чуйківка Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.06.2019 року о 20-30 год. ОСОБА_4 взяв вдома предмет для ловлі риби «топтуха» та, з метою незаконного зайняття рибним промислом, прийшов на урочище під назвою «Ластівка», яке знаходиться на вул. Ластовецькій м. Середина- Буда Сумської області, землі Середино-Будської міської ради Сумської області.

Відповідно до п.3.15 правил «Любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Держкомрибгоспу України від 15.02.1999 року №19, зареєстрованому у міністерстві юстиції України 28.04.1999 року №269/3562 забороняється лов водних біоресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань.

Незважаючи на вказану заборону, 08.06.2019 року приблизно о 21-30 год. ОСОБА_4 зайшов з «топтухою» в руках у канаву водоймища, де навмисно, з метою незаконного вилову риби, незаконно, із застосуванням забороненого знаряддя лову, а саме: предмету для ловлі риби «топтухою» виловив 112 водних біоресурсів, з яких 7 голів виду раків, 6 голів виду щука, 3 голови виду лин, 1 голова виду карась, 1 голова виду в`юн, 94 голови виду плітка, загальна вартість яких відповідно до Постанови від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», становить 10599,50 грн., чим завдав рибним запасам України збитки на вказану суму.

Згідно довідки Інституту рибного господарства НААН України від 19.06.2019 року №279-06/19, шкода рибним запасам, яка завдана вилученням водних біоресурсів ОСОБА_4 на урочищі під назвою «Ластівка», яке знаходиться на вул. Ластовецька, м. Середина-Буда, землі Середино- Будської міської ради Сумської області, є істотною.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 08.06.2019 року о 20-30 год. він взяв вдома предмет для ловлі риби «топтуха» та прийшов на урочище під назвою «Ластівка», яке знаходиться на вул. Ластовецькій м. Середина- Буда Сумської області. Незважаючи на вказану заборону, 08.06.2019 року приблизно о 21-30 год. він зайшов з «топтухою» в руках у канаву водоймища, де незаконно, із застосуванням забороненого знаряддя лову, а саме: «топтухою», виловив 112 рибин різних видів.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.26, ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.249 КК України, що виразились в незаконному зайнятті рибним промислом, з заподіянням істотної шкоди .
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив кримынальний проступок, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с.90), раніше не судимий (а.с.91), посередньо характеризується за місцем мешкання (а.с.89).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді обмеження волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді обмеження волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт з майна (накладений ухвалою слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 20.06.2019 року), а саме на: 112 голів риби, наступних порід: щука 6 шт., лінь 3 шт., карась 1 шт., в`юн - 1 шт., плітка 94 шт., 7 раків та предмет, який складається з металевого каркасу обтягнутого сіткою «тапта», які є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області (вул. Вокзальна, 2 м. Середина-Буда, Сумська область).

Долю речових доказів після вступу вироку в законну силу вирішити наступним чином:

-112 голів риби, наступних порід: щука 6 шт., лінь 3 шт., карась 1 шт., в`юн - 1 шт., плітка 94 шт., 7 раків та предмет, який складається з металевого каркасу обтягнутого сіткою «тапта», які є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області (вул. Вокзальна, 2 м. Середина-Буда, Сумська область) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1