Справа № 202/2621/20
Провадження № 1в/202/22/2021
УХВАЛА
Іменем України

29 січня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання начальника Індустріального РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_5 до позбавлення волі для відбування призначеного покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
Начальник органу пробації звернулася до суду з поданням про скасування покарання з випробуванням згідно з ч. 2 ст. 78 КК України у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що засуджений злісно порушує обов`язки, покладені на нього судом, які передбачені ст. 76 КК України, систематично не прибуває на виклики органу пробації, де його було постановлено на облік та установлено дні реєстрації, не проінформувавши відповідні уповноважені органи з питань пробації, а також вчиняє адміністративні правопорушення.
Представник відділу з питань пробації клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, суду пояснив, що він дійсно декілька разів своєчасно не з`явився на реєстрацію без поважних причин, оскільки працював, однак підтверджуючих документів не має, так як працює неофіційно, а також був притягнутий до адміністративної відповідальності у сфері порушень дорожнього руху.
Прокурор в судовому засіданні вважала за можливе надати шанс засудженому для його виправлення, оскільки строк випробування встановлений у 2 роки і він ще має час для виправлення.

Заслухавши прокурора, представника відділу з питань пробації, засудженого, дослідивши клопотання, суд доходить таких висновків.

Так засуджений ОСОБА_5 27.07.2020 року прибув до органу пробації, де був ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Того ж дня засудженому було винесено постанову про дні явки на реєстрацію, згідно з якою він повинен з`являтися на реєстрацію кожен четвертий вівторок місяця.
Після цього, засуджений ОСОБА_5 22.09.2020 року не з`явився на чергову реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, причини неявки не повідомив, підтверджуючі документи не надав, за що йому 25.09.2020 року було винесено застереження у виді письмового попередження.
Під час надання пояснень, ОСОБА_5 повідомив про те, що дійсно не з`являвся на реєстрацію без поважних причин.
Однак, не зважаючи на письмове попередження, 22.12.2020 року засуджений знову не з`явився на чергову реєстрацію.
Крім того, було встановлено, що в день винесення вироку, а саме 27.05.2020 року ОСОБА_5 був ознайомлений з тим, що згідно зі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням і йому судом встановлено іспитовий строк на 2 роки, та згідно ст.76 КК України на нього покладено відповідні обов`язки.
Також, ОСОБА_5 07.08.2020, 13.08.2020, 12.10.2020, 16.09.2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130, ч.4 ст.126 КУпАП, за що йому призначені покарання у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з умовами та порядком відбуття покарання визначеного вироком суду, а також наслідками їх невиконання, свідомо систематично не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, жодного разу не надав підтверджуючі документи щодо свого неприбуття, вчиняв адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджують поважність причин неявки засудженого до органу пробації.
Під час розгляду подання суд переконався у тому, що ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і реально відбував покарання у вигляді позбавлення волі, безвідповідально ставиться до обмежень та обов`язків, встановлених судом, як умов відбування покарання з випробуванням, байдуже відноситься до наслідків порушення умов відбування покарання з випробуванням.
Оскільки вищевикладені факти свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а також неможливість його виправлення без реального відбування покарання, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.
Керуючись викладеним та ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 57, 58 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.
Відмінити засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробувальним строком.

У відповідності до ч. 2 ст. 57 КВК України направити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, яке призначено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2020 року за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з дня його фактичного затримання.
Ухвала може бутиоскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1