Справа № 541/1383/20
Номер провадження 1-кп/525/100/2020
Вирок
Іменем України

14 грудня 2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Велика Багачка, кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Шишаки Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня-спеціальна, не працюючий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, за станом здоров`я групи інвалідності не має, не судимого в силу ст. 89 КК України,
по ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_7 придбав та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичний засіб канабіс для власного споживання без мети збуту.
27 квітня 2020 року, близько 15 години 40 хвилин, в процесі проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору у стік-пакеті, яка згідно висновку експерта судової експертизи від 14.05.2020 року за № 1087, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг яких заборонено, загальною масою 2,977 грам.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину не визнав, суду пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив, що дійсно після його затримання 27 квітня 2020 року, близько 15 години, працівниками поліції було проведено обшук в житловому приміщенні де він проживає разом із своєю дружиною та малолітньою дитиною, де ними вилучено стік-пакет із речовиною рослинного походження, заперечував, що вилучена в його помешканні речовина рослинного походження належить йому, стверджував, що вилучений стік-пакет йому підкинули, коли і ким вказати не зміг, підтвердив, що вживає наркотичні засоби. Заперечував, що займався збутом наркотичних засобів на території міста Миргорода з метою отримання прибутку.
Однак, не дивлячись на не визнання своєї вини, винність ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.
Рапортом від 27.04.2020 року про надходження повідомлення о 12 годині 49 хвилин про те, що здійснено затримання громадянина ОСОБА_7 (том 1 а.п. 112).
Протоколом обшуку від 27 квітня 2020 року, який проведено за участю двох понятих, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника, до протоколу додано СD-диск із файлами відеозапису ходу процесуальної дії, що був переглянутий в судовому засіданні. Протоколом зафіксовано факт виявлення та вилучення під час обшуку в житловому будинку, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , окрім іншого, наступних речей: 1) в рюкзаку виявлено та вилучено поліетиленовий стік-пакет з речовиною рослинного походження; 2) на шафі в паперовому згортку залишки рослинної речовини (том 1 а.п. 126-130).
Висновком експерта судової експертизи матеріалів речовин і виробів від 14 травня 2020 року за № 1087, відповідно до якого: 1) надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є канабісом. Канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено; 2) маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 2,977 грам (том 1 а.п. 135-138).
Висновком експерта судової експертизи матеріалів речовин і виробів від 15 травня 2020 року за № 1093, відповідно до якого: 1) надані на дослідження залишки речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (том 1 а.п. 147-150). Зазначений наркотичний засіб був вилучений при обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживав обвинувачений.
Висновком експерта судової експертизи матеріалів речовин і виробів від 15 травня 2020 року за № 1092, відповідно до якого: 1) на внутрішній поверхні бокової лівої накладної вертикальної кишені виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, маса канабісу у висушеному стані становить 0,0605 грам (том 1 а.п. 172-175). Зазначений у висновку наркотичний засіб містився у накладній кишені штанів, які були вилучені у обвинуваченого в ході слідчих дій 27 квітня 2020 року.
Висновком експерта судово-психіатричної експертизи від 08.07.2020 року № 262, відповідно до якого: 1) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19, ст. 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а.п. 100-104).
З огляду на те, що фабула обвинувального акту не містить відомостей про те, що наркотичний засіб знайдений в кишені штанів масою 0,0605 грама (висновок експерта судової експертизи від 15.05.2020 року № 1092 том 1 а.п. 172-175), як і рештки наркотичного засобу канабісу, маса якого судовою експертизою не встановлювалася (висновок експерта судової експертизи від 15.05.2020 року № 1093 том 1 а.п. 147-150), який було виявлений у житловому будинку, де проживав обвинувачений, входить до обсягу обвинувачення по даному кримінальному провадженню, керуючись положеннями ст. 337 КПК України, суд розглядає дані докази, як підтвердження того, що саме обвинуваченому ОСОБА_7 належить поліетиленовий стік-пакет з речовиною рослинного походження, який було вилучено при обшуку в житловому будинку, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачення сформульоване у фабулі обвинувального акту в частині, що ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав з метою збуту та збував на території міста Миргород особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, суд вважає не доведеним стороною обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 КПК України, протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування. Особи, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, можуть бути допитані як свідки. Допит цих осіб може відбуватися із збереженням у таємниці відомостей про цих осіб та із застосуванням щодо них відповідних заходів безпеки, передбачених законом.
Сторона обвинувачення в ході судового розгляду, для доведення обвинувачення в частині, що ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав з метою збуту та збував на території міста Миргород особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, посилалася на показання свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідні протоколи проведення негласних слідчих дій аудіо- відеозаписи, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час проведення негласних слідчих дій речі, показання осіб, які були допитані в ході судового розгляду як свідки, що були залучені до проведення негласних слідчих дій у якості понятих при складанні відповідних протоколів.
Отримані в ході судового розгляду показання свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був допитаний в судовому засіданні 01.12.2020 року, за ініціативою сторони обвинувачення, з використанням технічних засобів, з іншого приміщення Великобагачанського районного суду Полтавської області, суд вважає як такі, що не можуть бути використані при прийнятті процесуального рішення суду, а тому на них суд не може посилатися при ухваленні судового рішення, з наступних обґрунтувань.
За основу суд приймає позицію сторони обвинувачення, яка висловлена прокурором в судовому засіданні, що свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, до якої застосовані заходи забезпечення безпеки у виді забезпечення конфіденційності відомостей про особу, яка заявила до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення на підставі Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві" від 23 грудня 1993 року № 3782-XII (далі за текстом Закон України № 3782-XII), і що, ані слідчими, які здійснювали досудове розслідування, ані прокурорами, які здійснювали процесуальне керівництво в межах кримінального провадження № 00000181 від 06.03.2020 року, рішення про застосування заходів безпеки до будь-якої окремої особи відповідно до вищезазначеного закону не приймалося, і що стороні обвинувачення не відомо на момент розгляду справи в суді про те, хто, і коли прийняв рішення про застосування заходів безпеки у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України № 3782-XII у відношенні особи, яка при допиті в судовому засіданні назвалася на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі за текстом свідок ОСОБА_9 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 352 КПК України перед допитом свідка головуючий встановлює відомості про його особу.
Суд констатує, що зважаючи на позицію сторони обвинувачення, був позбавлений можливості під час допиту в судовому засіданні встановити особу свідка сторони обвинувачення ОСОБА_9 , а тому не може розглядати отриману від свідка ОСОБА_9 інформацію, як показання свідка для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на неможливість ідентифікувати дану особу при допиті в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_9 не надавав відповідальному працівнику суду жодних документів, які посвідчували його особу, суду повідомив інформацію про свою особу, яка не відповідає об`єктивній дійсності, що підтверджується в судовому засіданні позицією прокурора. Зазначене, фактично позбавляє можливості суд ідентифікувати джерело отриманих судом доказів.
Суд також звертає увагу на тай факт, що підписи особи, яка була допитана в судовому засіданні і назвалася на ім`я ОСОБА_9 , які нею були зроблені власноручно на аркуші паперу, що долучений до матеріалів справи (том 2 а.п. 128) вочевидь відрізняються від підписів особи, яка залучалася до проведення слідчих дій органами досудового розслідування, які відображені у відповідних процесуальних документах долучених до матеріалів кримінальної справи (том 1 а.п. 86 зворотній бік, 87, 90, 91, 113, 116, 117, том 2 а.п. 123 зворотній бік, 124, 124 зворотній бік, 125, 126, 127), що породжує об`єктивні сумніви щодо того, хто саме дані документи підписував від імені особи на ім`я ОСОБА_9 .
Крім того, суд зазначає, що на неодноразові запитання головуючого, щодо того, чи відомо стороні обвинувачення дійсні анкетні відомості про особу, яку було допитано у судовому засіданні, яка назвалася ім`ям ОСОБА_9 , хто і коли прийняв рішення про застосування до особи, яка по матеріалам кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 заходи забезпечення безпеки у виді забезпечення конфіденційності відомостей про особу, і які підстави прийняття такого рішення, відповіді не отримав.
Надані прокурором пояснення свідчать про те, що останньому невідомо на час розгляду справи в суді про те, хто, коли і на якій підставі залучив до даного кримінального провадження особу, яку булу допитано в судовому засіданні, і яка назвалася на ім`я ОСОБА_9 , як і те, хто і на якій підставі застосував до даної особи заходи забезпечення безпеки у виді забезпечення конфіденційності відомостей про особу, і в чому конкретно вони полягають він не знає, самого рішення не бачив, а матеріали кримінального провадження не містять даного рішення.
З огляду на викладене, суд зазначає, що не приймає, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_7 показання свідка ОСОБА_9 , які були отримані в судовому засіданні, та вважає їх недопустимими.
Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення матеріали щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки проведеної на підставі постанови прокурора ОСОБА_6 від 25.03.2020 року (том 1 а.п. 214, 215), не можуть бути використані у даному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 271 КПК України та ч. ч. 4, 5 ст. 246 КПК України, з наступних обґрунтувань.
За змістом статей 246, 271 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитись, якщо наявні достатні підстави вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, а також якщо відомості про злочини та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. При цьому згідно з ч. 3 ст. 271 КПК під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
На сьогоднішній день у національному законодавстві України нормативне визначення провокації злочину відсутнє.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини розробив критерії для того, щоб відрізняти провокування вчинення злочину, яке суперечить ст. 6 Конвенції, від дозволеної поведінки під час законних таємних методів у кримінальних розслідуваннях. Зокрема, у випадку визнання заяви про підбурювання такою, що не є явно необґрунтованою, для визнання доказів допустимими суду належить з`ясувати, чи було слідство "по суті пасивним", чи був би злочин вчинений без втручання влади, чи мало місце з боку влади спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; вагомість причин проведення оперативної закупки, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою. При цьому тягар доведення того, що підбурення не було, покладається на сторону обвинувачення.
Для здійснення відповідного аналізу за основу суд приймає позицію сторони обвинувачення, яка висловлена прокурором в судовому засіданні, що для проведення оперативної закупівлі було залучено конфіденційну особу із зміненими відомостями про неї, що зазначалося у змісті постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 25.03.2020 року, а проведення оперативної закупівлі доручалося оперативним співробітникам УПН ГУ НП в Полтавській області.
При цьому суд зазначає, що відповідно позиції сторони обвинувачення, саме добровільне та не вимушене звернення особи, яка по матеріалам справи проходить під ім`ям ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка звернулася із заявою до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення, стало підставою порушення кримінального провадження № 00000181 від 06.03.2020 року, що підтверджується відповідними письмовими доказами по справі, у тому числі і протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09 березня 2020 року, який було проведено оперуповноваженим СКП Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_10 на підставі доручення слідчого СВ Миргородського ВП ОСОБА_11 від 06.03.2020 року (том 1 а.п. 84, том 2 а.п. 123). Особу на ім`я ОСОБА_9 під час проведення допиту встановлено, роз`яснено їй права, попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України, відомості повідомленні особою, яка по матеріалам кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 не містять інформації про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повинні зустрітися у місті Миргороді Полтавської області 27 березня 2020 року.
При цьому суд знову звертає увагу на те, що підписи особи, яка була допитана в судовому засіданні і назвалася на ім`я ОСОБА_9 , які нею були зроблені власноручно на аркуші паперу, що долучений до матеріалів справи (том 2 а.п. 128) вочевидь відрізняються від підписів особи, яка залучалася до проведення слідчих дій органами досудового розслідування, які відображені у відповідних процесуальних документах долучених до матеріалів кримінальної справи (том 1 а.п. 86 зворотній бік, 87, 90, 91, 113, 116, 117, том 2 а.п. 123 зворотній бік, 124, 124 зворотній бік, 125, 126, 127).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 252 КПК України, фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цих Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Проведення негласних слідчих (розшукових) дій може фіксуватися за допомогою технічних та інших засобів.
Наданий до суду протокол про проведення контролю за вчиненням злочину в порядку ст. 271 КПК Україні від 27.03.2020 року (том 1 а.п. 216) та інші додані до нього матеріали, не містять відомостей про початковий етап проведення негласної слідчої (розшукової) дії, що включає в себе саме пропозицію на зустріч та отримання відповідної позитивної домовленості щодо місця, часу та мети зустрічі. Зміст протоколу, як і інші додані до нього матеріали містять відомості тільки про те, що особа, яка по матеріалах кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 о 10 годині 33 хвилин 27 березня 2020 року, після вручення останньому грошових коштів з працівниками поліції на службовому автомобілі поїхав на зустріч з громадянином ОСОБА_7 в раніше обумовлене місце.
Проаналізувавши надані до суду матеріали, які долучені до кримінальної справи, суд констатує, що вони не містять належним чином зафіксованих відомостей про те, коли і у який спосіб обвинувачений ОСОБА_7 та особа, яка по матеріалах кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 досягли домовленості про зустріч, яка відбулася 27 березня 2020 року, що породжує об`єктивні сумніви у правомірності дій останнього, і чи вчинялися вказані дії в межах проведення негласної слідчої (розшукової) дії щодо проведення контролю за вчиненням злочину. Зважаючи на отриману в судовому засіданні інформацію від особи, яка назвалася ім`ям ОСОБА_9 , яка вказала, що телефонувала до ОСОБА_7 з села Яреськи Шишацького району Полтавської області, та домовлялася із останнім про зустріч, яка відбудеться 27 березня 2020 року, вказане свідчить, що активні дії особи, яка по матеріалах кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 щодо організації зустрічі з обвинуваченим були розпочаті задовго до винесення рішення про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зазначені дії були невідомо ким санкціоновані, а самі дії ОСОБА_9 з огляду на відсутність належної фіксації проведення негласної слідчої (розшукової) дії на початковому етапі, що включає в себе саме пропозицію на зустріч та отримання відповідної позитивної домовленості щодо місця, часу та мети зустрічі, розцінюється судом, як провокацію з боку особи, яка по матеріалах кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 , що здійснені поза межами строку проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину відповідно до рішення прийнятого прокурором.
При цьому суд зазначає, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), - це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій. Першим кроком, спрямованим на проведення оперативної закупки, є прийняття відповідного рішення прокурором.
Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України, прийняття постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину є винятковим правом прокурора
Пунктом 1 ч. 7 ст. 271 КПК на прокурора покладено обов`язок у постанові про проведення зазначеної дії викласти обставини, які свідчать про відсутність під час дії провокування особи на вчинення злочину.
Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів. Не виключаючи можливості використання особливих слідчих методів - агентурних методів, що само по собі не порушує права на справедливий судовий розгляд, Європейський суд з прав людини висловив позицію, що у зв`язку з ризиком підбурювання з боку поліції при використанні таких методів, їх використання має бути обмежено чіткими рамками (справа "Раманаускас проти Литви").
Суд також звертає увагу на те, що оперативних закупок було дві: 1) перша 27 березня 2020 року; 2) друга 27 квітня 2020 року, яка закінчилася затриманням особи та відкритим фіксуванням у присутності обвинуваченого ОСОБА_7 .
Суд констатує, що після отриманих результатів першої закупки сторона обвинувачення не здійснила реалізації результатів першої закупки у виді висунення самостійного обвинувачення щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а знову повторно провела дії спрямовані на проведення оперативної закупки, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини є недопустимими і фактично свідчать про те, що отримані результати першої закупки були для сторони обвинувачення сумнівними або проведені з порушенням відповідної правової процедури.
Крім зазначеного, суд звертає увагу на те, що аналіз відомостей які містить Реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000181 від 06.03.2020 року (том 1 а.п. 8-14) свідчить про те, що рішення про застосування до особи, яка по матеріалах кримінального провадження проходить під ім`ям ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заходів забезпечення безпеки у виді забезпечення конфіденційності відомостей про особу, приймалося в період з 06.03.2020 року по 09.03.2020 року, зважаючи, що вже 09.03.2020 року дана особа була допитана у якості свідка під ім`ям ОСОБА_9 (протокол допиту том 1 а.п. 87). Надані стороною обвинувачення матеріали свідчать про те, що начальник 3-го МРВ УПН ГУ НП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_12 , якому було доручено проведення контрольованої закупки, проінформував громадянина ОСОБА_9 про те, що він є учасником зазначеної негласної слідчої дії, що зафіксовано відповідним протоколом від 27.03.2020 року (том 1 а.п. 87). Вказане об`єктивно доводить, що зазначена в протоколі особа ОСОБА_9 здійснив самостійно активні дії щодо організації зустрічі з обвинуваченим ОСОБА_7 , і вони були здійснені задовго до винесення рішення про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки та повідомленням ОСОБА_9 відповідною посадовою особою про те, що він є учасником негласних слідчих дій.
Вказану вище активну поведінку особи ОСОБА_9 суд вважає провокацією, яка здійснювалася поза межами строку визначеного в рішенні прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії.
З огляду на викладене, суд зазначає, що не приймає, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_7 здобуті речі і документи в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки проведеної на підставі постанови прокурора ОСОБА_6 від 25.03.2020 року (том 1 а.п. 214, 215), які були надані суду стороною обвинувачення в судовому засіданні, та вважає їх недопустимими, а саме: 1) протокол огляду грошових коштів від 27.03.2020 року з додатками до нього (том 1 а.п. 88-89); 2) протокол огляду від 27.03.2020 року (том 1 а.п. 90); 3) протокол видачі від 27.03.2020 року з додатками до нього (том 1 а.п. 91-99); 4) висновок експерта судової експертизи від 07.04.2020 року № 750, у висновках якого зазначено: 1) речовини рослинного походження зеленого кольору, надані в трьох паперових згортках, які мають ботанічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є канабісом, маса канабісу становить 2,500 грам, 2,852 грам, 3,045 грам (том 1 а.п. 103-106); 5) показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були допитані в судовому засіданні щодо відомостей, які їм стали відомі при проведенні зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії, до якої вони були залучені у якості понятих; 6) протокол контролю за вчиненням злочину в порядку ст. 271 КПК України від 27.03.2020 року (том 1 а.п. 217); 7) протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 27.03.2020 року, який суд розглядає як додатком до протоколу про контроль за вчиненням злочину (том 1 а.п. 117);
Показання свідка обвинувачення ОСОБА_15 , який був допитаний в судовому засіданні, і вказав суду, що обвинувачений ОСОБА_7 на весні 2020 року приїжджав до нього в селище Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області та продавав йому коноплі для куріння, суд не розглядає, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_7 зважаючи на положення ч. 1 ст. 88 КПК України, як такі, що не є предметом цього кримінального провадження з огляду на фабулу обвинувачення.
Суд не розглядає, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_7 , як такі, що не є предметом цього кримінального провадження з огляду на фабулу змісту обвинувального акту, наступні докази по справі надані стороною обвинувачення в судовому засіданні: 1) протокол огляду грошових коштів від 27.04.2020 року з додатками до нього (том 1 а.п. 113-115); 2) протокол огляду від 27.04.2020 року (том 1 а.п. 116); 3) протокол видачі від 27.04.2020 року з додатками до нього (том 1 а.п. 117-119); 4) протокол затримання особи від 27.04.2020 року з додатками до нього (том 1 а.п. 120-124); 5) висновок експерта судової експертизи від 27.05.2020 року № 173 (том 1 а.п. 178-184); 6) протокол проведення контролю за вчиненням злочину в порядку ст. 271 КПК України від 27.04.2020 року (том 1 а.п. 223); 7) протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 27.04.2020 року, який суд розглядає як додатком до протоколу про контроль за вчиненням злочину (том 1 а.п. 224); 8) протокол про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.05.2020 року з додатком до нього: оптичним диском, який був прослуханий в судовому засіданні (том 1 а.п. 235-237); 9) протокол про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.05.2020 року з додатком до нього: оптичним диском, який був прослуханий в судовому засіданні (том 2 а.п. 1-47); 10) показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були допитані в судовому засіданні щодо відомостей, які їм стали відомі при проведенні зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії, до якої вони були залучені у якості понятих.
Суд не розглядає, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_7 , як такі, що не є предметом цього кримінального провадження з огляду на фабулу змісту обвинувального акту, наступні докази по справі надані стороною обвинувачення в судовому засіданні: 1) висновок експерта судової експертизи від 15.05.2020 року № 1088 (том 1 а.п. 142-144); 2) висновок експерта судової експертизи від 27.05.2020 року № 173 (том 1 а.п. 178-185).
Наданий до суду у якості доказу протокол пред`явлення особи для впізнання від 09 березня 2020 року, відповідно до змісту якого особі на ім`я ОСОБА_9 надавалися для впізнання фотознімки, серед яких і фотознімок обвинуваченого ОСОБА_7 , якого особа впізнала, приймається судом у якості підтвердження проведення відповідної процесуальної дії із особою, яка судом встановлена не була.
Суд ще раз звертає увагу на те, що долучені до матеріалів справи протоколи різних слідчих дій, як і протоколи від 09.03.2020 року, від 31.03.2020 року про допит свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 2 а.п. 123, 124-125), містять підпис зазначеної особи, який вочевидь не відповідає підпису особи, яка була допитана в судовому засіданні та назвалася ім`ям ОСОБА_9 , зразок підпису якого долучено до матеріалів справи (том 2 а.п. 128).
Інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи суд розглядає, як підтвердження належної правової процедури під час досудового розслідування і не розглядає їх як джерело доказів у справі.
Щодо клопотання захисника про визнання протоколів, які були складені в межах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, недопустимими доказами по справі у зв`язку із неналежним їх оформленням відповідно до ст. 223 КПК України, а саме: не залучення при їх складанні понятих, то суд зазначає, що не вбачає порушень при оформленні протоколів про негласні слідчі (розшукові) дії, які були долучені до матеріалів справи, з огляду на відповідність їх змісту ст. 223, 252 КПК України.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин встановлених в судовому засіданні, суд оцінює критично і розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Фактично, зміст обвинувального акту складається із фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації, формулювання обвинувачення.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення.
Зважаючи на перевірені в ході судового розгляду обставини справи, що зазначені у фабулі обвинувального акту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України окремо, як зазначено у обвинувальному акті, та вважає що його дії слід кваліфікувати за єдиний умислом, не знаходячи підстав для кваліфікації, як повторність.
Щодо мети вчинення, то суд зазначає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 , що він особисто вживає наркотичні засоби, висновок експерта судово-психіатричної експертизи від 08.07.2020 року № 262, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді синдрому залежності внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин, переважно канабіоїдів, об`єктивно свідчать, що останній зберігав наркотичні засоби для власного вживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Виходячи з наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збути, а кваліфікацію, дану органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, незаконний збут наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, другий епізод: незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, вчинених повторно, вважає помилковою, з огляду на встановлені обставини справи.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до кримінального проступку, обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, висновок органу пробації, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не має офіційного місця роботи протягом тривалого періоду, зі слів обвинуваченого після закінчення навчання офіційно пропрацював не більше 4 місяців, має значні боргові зобов`язання перед банком за взятий кредит, нерухомого майна немає, цінного нерухомого майна немає, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в межах санкції статті, у редакції, яка діяла на час вчинення злочину.
Суд вирішує долю речових доказів, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
По справі маються процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз на загальну суму 10133,90 (десять тисяч сто тридцять три гривні 90 копійок), які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до протоколу затримання від 27 квітня 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий о 12 годині 39 хвилин 27 квітня 2020 року (том 1 а.п. 120-124) і в подальшому перебував під вартою по даному кримінальному провадженні (том 1 а.п. 57-58, 168-169, том 2 а.п. 87-88).
Суд приймає до уваги той факт, що строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_7 становить на 14 грудня 2020 року 8 місяців 17 днів.
Зважаючи, що судом призначено покарання у виді штрафу суд вважає за можливе повністю звільнити засудженого від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 08 січня 2021 року включно (том 2 а.п. 87-88).
За результатами розгляду справи, суд приходить до переконання про доцільність та необхідність змінити обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вид запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання. При цьому суд приймає до уваги обставини, що обвинуваченого звільнено від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Керуючись статтями 368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1530,00 (одна тисяча п`ятсот тридцять гривень 00 копійок).
Враховуючи попереднє ув`язнення повністю звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вищі штрафу на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вид запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз на загальну суму 10133,90 (десять тисяч сто тридцять три гривні 90 копійок).
Речові докази по даному кримінальному провадженню: 1) речовини рослинного походження зеленого кольору в трьох паперових згортках, які відповідно до висновку експерта судової експертизи від 07.04.2020 року № 750, мають ботанічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є канабісом, маса якого у висушеному стані становить 2,500г; 2,852 та 3,045г відповідно, запаковані після проведення експертизи до спеціального пакунку експертної служби МВС України №1083722, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що вилучено з обігу та не мають ніякої цінності; 2) штани, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_7 , які після проведення експертизи запаковані до сейф-пакету № 4162935, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, повернути заслуженому ОСОБА_7 ; 3) залишки речовини рослинного походження, які відповідно до висновку експерта № 1093 від 15.05.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, яку після проведення експертизи запаковане до сейф-пакету № 35899994, що зберігається в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як таку, що вилучено з обігу та не має ніякої цінності; 4) поліетиленовий стік-пакет з речовиною рослинного походження, яка є канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 2,977 грам, які запаковано до сейф-пакету № 3589989, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що вилучено з обігу та не мають ніякої цінності; 5) дві скляні ємності з подрібненою речовиною чорного кольору, яка відповідно до висновку експерта № 1091 від 19.05.2020 є перманганатом калію, який відноситься до прекурсорів, масою 4,517 грам та 2,396 грам, які після проведення експертизи об`єкти запаковані до сейф-пакету № 3590073, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що вилучено з обігу та не мають ніякої цінності; 6) стріляна гільза короткого навчально-тренувального патрона "Флобера", калібру 4 мм, кільцевого запалення, яка після проведення експертизи поміщена до полімерного сейф-пакету № 3030300, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як таку, що не має ніякої цінності; 7) два паперових згортки з речовиною рослинного походження, вилучені за результатами проведення оперативної закупки, які після проведення експертизи запаковані до сейф-пакету № 3589997, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не має ніякої цінності; 8) Два паперових згортки з речовиною рослинного походження, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_7 , які після проведення експертизи запаковані до сейф-пакету № 3589965, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не має ніякої цінності; 9) мобільний телефон (смартфон) МЕІZU М59 (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_7 та запакований до спеціального пакету експертної служби № 0621030, акустична колонка чорного кольору, вилучену під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_7 та запакована до спеціального пакету експертної служби № 2238996, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, повернути заслуженому ОСОБА_7 ; 10) зразок спеціальної хімічної речовини, разом з первинною упаковкою, поміщений до сейф-пакета № 3590044, змив з правої руки ОСОБА_7 , разом з первинною упаковкою, поміщений до сейф-пакета № 3590048, змив з лівої руки ОСОБА_7 , разом з первинною упаковкою, поміщений до сейф-пакета № 35890049, зразок контрольного марлевого матеріалу, разом з первинною упаковкою, поміщений до сейф-пакета № 3590046, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не має ніякої цінності; 11) насіння, яке після проведення експертизи запаковане до сейф-пакету № 4162936, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не має ніякої цінності; 12) насіння у поліетиленовому пакеті, яка після проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів запаковане до сейф-пакету №4162331, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не має ніякої цінності; 13) речовина рослинного походження коричневого кольору у подрібненому стані, яка після проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів запакована до сейф-пакету № 5515442, що зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не мають ніякої цінності.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Великобагачанський районний суд Полтавської області.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1