Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 709/1951/16-к
Провадження 1-кп/711/109/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси 13 квітня 2020 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ,

під час здійснення у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка Чорнобаївського району Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лукашівка Чорнобаївського району Черкаської області, мешканця АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.4 ст. 187, п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 і ОСОБА_6 висунуто обвинувачення в умисному вбивстві та вчиненні розбійного нападу. Захисниками обвинувачених за призначенням залучено адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

До участі у кримінальному провадженні залучено захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_10 , який надіслав до суду підтвердження своїх повноважень, а також клопотання про зміну обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Про час і дату проведення судового засідання адвокат ОСОБА_10 був повідомлений і звернувся до суду із заявою про розгляд поданих ним клопотань без його присутності з причин, що визнаються судом поважними.

Під час судового засідання обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а також їх захисники адвокати ОСОБА_9 і ОСОБА_8 підтримали клопотання, заявлені адвокатом ОСОБА_10 і просили їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотань сторони захисту і звернулась із клопотаннями про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Клопотання сторони захисту мотивується тим, що обвинувачені тривалий час утримуються під вартою без урахування практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Так, сторона обвинувачення не наводить доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а автоматичне продовження судом строку тримання обвинувачених під вартою без належного обґрунтування є незаконним.

Прокурор вважала за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 під вартою, мотивуючи тим, що вони раніше судимі і обвинувачуються у розбої та в убивстві, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 187 і п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України. Ці обставини можуть свідчити про існування ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно вплинути на свідків, які ще не допитані, чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд у даному випадку виходить із того, що обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочинів, пов`язаних із настанням смерті людини. Суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченим у випадку доведеності висунутого їм обвинувачення, безумовно свідчить про наявність ризику того, що обвинувачені можуть вжити заходів для переховування від суду. Існування такого ризику підтверджується також і даними про особу обвинувачених, які до взяття під варту не мали постійного заробітку, проживали не за місцем реєстрації.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів до закінчення іспитового строку за попереднім вироком. ОСОБА_6 вважається не судимим, але раніше відбував покарання у виді позбавлення волі. Вони не заперечують того, що вчинили частину дій, у яких їм висунуто обвинувачення, при чому ОСОБА_6 пояснив, що причиною цього було відсутність у нього коштів. Суд не може не врахувати того, що у обвинувачених не було постійного заробітку, і з урахуванням даних про вчинення ними у минулому умисних злочинів вважає доведеним, що вони можуть і в подальшому вчинити кримінальні правопорушення.

Наведене з великим ступенем вірогідності свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Існування іншого ризику, зазначеного прокурором, не доведено, адже суд допитав усіх свідків, присутність котрих в судовому засіданні була забезпечена.

Вказані ризики були встановлені і раніше, продовжують існувати і в даний час, незважаючи на тривалий час перебування обвинувачених під вартою.

Убезпечити настання цих ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливе. Суду не надано даних про обставини, які б унеможливлювали утримувати обвинувачених під вартою. Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Продовження тримання під вартою у конкретному кримінальному провадженні виправдовується наявністю конкретного суспільного інтересу у встановленні винного у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, пов`язаного зі смертю людини, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, що узгоджується з позицією ЄСПЛ у п. 79 рішення від 10.02.2011 р. по справі «Харченко проти України».

Як зазначено вище, суд обґрунтовує небезпеку реалізації встановлених ризиків не лише тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченим у випадку доведеності їх винуватості, а й даними про їх особу. Цей висновок повністю узгоджується з рішенням ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції ( п.43 рішення від 26.06.1991 р.).

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинувачених під вартою на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, захисник ОСОБА_10 раніше не брав участі у кримінальному провадженні, тому суд у відповідності до ч.4 ст. 324 КПК України зобов`язаний надати йому час, достатній для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження і підготовки до участі у судовому засіданні.

З урахуванням викладеного суд відкладає судовий розгляд.

Керуючись ст. 331, 322, 324 КПК України, суд

у х в а л и в :

Відкласти судовий розгляд на 14 годину 30 хвилин 13 травня 2020 року.

Надати захиснику обвинувачених адвокату ОСОБА_10 час, достатній для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження і підготовки до участі у судовому засіданні.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 строк тримання під вартою на два місяці кожному по 13 червня 2020 року (включно).

Копії ухвали вручити обвинуваченим, направити захиснику ОСОБА_10 , до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» і до прокуратури Черкаської області.

Ухвала в частині продовження дії запобіжних заходів може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду на протязі семи днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 00 хв. 14.04.2020 р.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3