Провадження № 1-в/344/195/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду заяву ОСОБА_3 про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду з заявою про скасування арешту на квартиру, загальною площею 62,7 кв.м. в АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області б/н від 24.10.2012 про накладення арешту на майно у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи.

Заяву мотивовано тим, що на підставі договору дарування від 06.03.2012 на праві приватної власності йому належить 1/3 частки квартири, загальною площею 62,7 кв.м. в АДРЕСА_1 , а 2/3 вказаної квартири належить його бабусі ОСОБА_4 24.10.2012 слідчим СУ УМВС України в Івано-Франківській області в межах розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_5 винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 62,7 кв.м. в АДРЕСА_1 з метою забезпечення відшкодування збитків, завданих злочином та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.

Вироком Івано-Франківського міського суду від 10.07.2013 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Задоволено цивільний позов ТзОВ «Прикарпатський торговий дім», стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ТОВ «Прикарпатський торговий дім» 613 441,85 грн спричиненої злочином шкоди (з урахуванням здійсненого відшкодування). 09.09.2014 ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Івано-Франківського міського суду від 10.07.2013 в частині засудження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за ч.5 ст.191 КК України скасовано, справу у цій частині направлено на нове розслідування. Вироком Івано-Франківського міського суду від 20.11.2015 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та з застосуванням ст. 69 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із придбанням, зберіганням, обліком, перевезенням, обслуговуванням і видачею матеріальних цінностей на строк 3 роки без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки. Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації у органи кримінально-виконавчої інспекції. Вказаний арешт на спірне майно було накладено за правилами КПК України 1960 року та вироком суду, винесеним у даній кримінальній справі, конфіскацію майна не застосовано, тому накладений арешт на вказану квартиру підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник та прокурор не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце та час розгляду заяви про зняття арешту, подали суду письмові заяви про проведення розгляду даної заяви за їхньої відсутності.

За змістом ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що вказана заява підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Постановою слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 24.10.2012 на підставі положень КПК України 1960 року в межах розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_5 було накладено арешт на майно ОСОБА_5 .

Заявник ОСОБА_3 , який не був стороною кримінального провадження, звернувся до суду з заявою про про зняття арешту з майна, накладеного під час досудового слідства на підставі положень Кримінального процесуального кодексу України 1960 року.

Відповідно до правового висновку, висловленого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), вирішуючи питання щодо юрисдикційної належності спору, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що згідно з п. 9 розд. XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 у справі №372/2904/17-ц (провадження №14-496 цс18), від 21 серпня 2019 року у справі №911/1247/18 (провадження №12-99гс19), від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження №14-479 цс19).

Також, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Із заяви ОСОБА_3 не вбачається, що останній є боржником.

За таких обставин вважаю, що заяву ОСОБА_3 слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про зняття арешту з майна повернути заявнику з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8