Справа №1-46/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/68/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 1-46/12 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2019 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а провадження направити на новий судовий розгляд, оскільки суд не повністю задовольнив його клопотання і не умотивував своє рішення, так як він звертався з клопотанням про звільнення його від відбування покарання, доповнивши вимогою про перерахунок строку перебування в установі попереднього ув`язнення, але суд не надав оцінки його доводам про звільнення від відбування покарання та зарахування строку тримання під вартою після набрання вироком суду законної сили.

07.11.2018 до Ковпаківського районного суду м. Сум надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч. 1 цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання. 16.07.2019 ОСОБА_8 подав доповнення до цього клопотання та остаточно просив суд першої інстанції провести перерахунок день за два на підставі ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2019 клопотання засудженого задоволено частково та зараховано ОСОБА_8 строк тримання під вартою з 21.06.2017 по 28.11.2017 включно із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

ОСОБА_8 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 25.08.2015 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28.11.2017 вирок залишений без змін, а ОСОБА_8 зараховано у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення у період з 12.03.2011 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність зарахування ОСОБА_8 часу його перебування в установі попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 28.11.2017 включно у порядку ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIIІ від 26.11.2015), тобто один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, оскільки відповідно правового висновку ВС щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у постанові Великої Палати від 29.08.2018 за № 13-31кс18, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності ЗУ № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про невмотивованість ухвали суду в частині відмови йому в зарахуванні інших строків перебування в слідчому ізоляторі колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки у судовому рішенні зазначені достатні мотиви, якими керувався суд першої інстанції, частково задовольняючи клопотання засудженого.

Окремо необхідно наголосити, що згідно п. «ґ» абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. При цьому попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили (ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення»), а з 29.11.2017 по теперішній час ОСОБА_8 знаходиться у СІЗО як засуджений, вирок щодо якого набрав законної сили, і не є попередньо ув`язненою особою.

Відповідно п. 10 ст. 3 КПК, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а згідно п. 24 цієї норми закону судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, переведення і залишення засудженого в слідчому ізоляторі для участі у інших кримінальних провадженнях, ініційованих ним, не охоплюється п. «ґ» абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), оскільки ці провадження не пов`язані ні з проведенням певних слідчих дій, ні з участю ОСОБА_8 у судових засіданнях в статусах підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, що відповідно унеможливлює застосування указаної норми закону України про кримінальну відповідальність.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про не вирішення питання про звільнення його від покарання у виді довічного позбавлення волі, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованим, оскільки 16.07.2019 ОСОБА_8 змінив свої вимоги і просив провести перерахунок строку попереднього ув`язнення.

Відповідно ст. 51 КК, до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані певні види покарань, до яких віднесено і довічне позбавлення волі, а ч. 1 ст. 64 цього Кодексу передбачає, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк. При складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК, яка не містить такого виду покарання як довічне позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому дійсно при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч. 1 цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

Разом з тим, відповідно ч. 2 ст. 70 КК, при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі, а згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, положення ст. 72 КК в частині визначених правил складання покарань, яким встановлено співвідношення покарань при їх переводі з менш суворого виду покарання у більш суворий не розповсюджуються на такий вид покарання як довічне позбавлення волі, оскільки при призначенні покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків, остаточне покарання визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавлення волі при складанні цих покарань. Саме тому довічне позбавлення волі у ч. 1 ст. 71 КК не зазначене, так як для такого виду покарання законодавцем визначені інші правила складання/приєднання покарань.

З огляду на викладене, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2019 відносно засудженого ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4