печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000043,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2019 року за клопотанням сторони обвинувачення було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого вилучено майно, належне ОСОБА_4 , а саме грошові кошти у сумі 251 075 грн., дане майно має статус тимчасово вилученого майна і яке повинно бути повернуто особі, у якої вилучено.
У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.
Правило неможливості розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України передбачає обов`язкову участь такої особи, разом з тим, адвокат ОСОБА_3 до суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності особи, яка її подала.
Слідчий не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі..
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою дійшов наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів скарги, Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000043 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України.
Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 10.10.2019 на підставі вищезгаданої ухвали було проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого вилучено майно, належне ОСОБА_4 , а саме грошові кошти у сумі 251 075 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.
При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».
Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та не охоплюється ухвалою слідчого судді від 04.10.2019 про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родових ознак визначених у ній.
Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 10.10.2019, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів скарги майно повернуто особам, у яких воно було вилучено не були, та слідчий суддя вбачає необґрунтованим утримання даного майна.
Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.
Керуючись ст. ст.169,171,173,236,303,307,309,372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000043 задовольнити.
Зобов`язати компетентну посадову особу Державного бюро розслідувань у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000043, повернути ОСОБА_5 вилучене майно, а саме: грошові кошти у сумі 251 075 грн.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1