В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/13710/19, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003384 від 23.10.2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, без освіти, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого,
18.02.2019 року вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 6 років і 3 місяці, звільненого 28.03.2019 року по відбуттю строку покарання, на підставі ч.5 ст. 72 КК України ,-
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

22.10.2019 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи біля готелю «Закарпаття», що в м. Ужгород по вул. Кирила і Методія, умисно, з корисливих мотивів та з застосування до потерпілої ОСОБА_7 фізичного насильства, яке виразилося у тому, що ОСОБА_5 наніс два удари в область обличчя потерпілої, спричинивши останній тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №356 від 06.11.2019 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, відкрито, шляхом ривка заволодів належними ОСОБА_7 : золотим жіночим ланцюжком вагою 7,2 гр. вартістю 8764,40 грн., жіночою сумочкою вартістю 233,30 грн., в якій перебували грошові кошти в сумі 100 дол. США, гаманцем фірми « Eslee» вартістю 218,90 грн., мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy s8» вартістю 7963,30 грн., чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 19778,90 грн., після чого з викраденим зник.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу розбій, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та підтвердив обставини вчиненого злочину, що викладені в обвинувальному акті, при цьому назвавши суду час, місце і спосіб вчиненого злочину. Зокрема, ОСОБА_5 показав, що 22.10.2019 року, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи біля готелю «Закарпаття», що в м. Ужгород, із застосування до потерпілої насильства, а саме: два рази ударив потерпілу по обличчю, заволодів належними останній цінностями. На даний час шкодує у вчиненому та зобов`язується в подальшому не вчиняти нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, матеріальна шкода їй відшкодована, викрадені речі їй повернуто.

Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу розбій, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином та те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, спрямованих на посягання на життя і здоров`я особи, а також на її власність.
Крім цього, суд враховує ті обставини, що на даний час в провадженні суду також перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , згідно якого останньому інкримінується вчинення особливо тяжкого аналогічного злочину.
Обставинами, визначеними ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 те, що останній свою вину визнав повністю, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставиною, визначеною ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є рецидив злочину.

Враховуючи обставини справи, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічний умисних, корисливих злочинів та на шлях виправлення не став, а вчинив новий, умисний злочин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять 1884,12 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7-29, 368-371,373,374,376,392,394,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 22 год., 22.10.2019 року.
Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді, тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Речові докази по справі: золотий ланцюжок, жіночу сумочку, жіночий гаманець, мобільний телефон та грошові кошти вважати повернутими власнику, відео файл з нагрудних камер працівників поліції зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь НДКЦ при МВС України в Закарпатській області процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 1884,12 грн.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1