Справа № 405/3535/18
1-кп/405/143/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькій кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2017 за № 0009962, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який, має на утриманні трьох малолітніх дітей та проживає у цивільному шлюбі, раніше не судимого на підставі ст.89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, за наступних обставин:
Так, ОСОБА_3 , 21.06.2017 відповідно до наказу (розпорядження) про прийняття на роботу №254-л був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до структурного підрозділу ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань», (), юридична адреса: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вулиця Братиславська, 82, з подальшими укладанням договору про повну матеріальну відповідальність від 21.06.2017. Відповідно до умов договору про повну матеріальну відповідальність від 21.06.2017 укладеного між ОСОБА_3 та виконавчим директором ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань», ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів, безпосередньо пов`язаній з транспортуванням і відпусканням матеріальних та грошових цінностей бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, організацією матеріальних цінностей, у зв`язку з чим зобов`язується дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів для відвернення шкоди. В подальшому ОСОБА_3 , почав виконувати свої функції, які були покладені на нього як на водія автотранспортних засобів ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань».
В подальшому, з метою заправки паливом транспортного засобу ЗІЛ 5301, який належить ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань», ОСОБА_3 відповідно до акту №32 прийому смарт-картки від 07.07.2017 було передано смарт-картку № зі щоденним лімітом 6000 грн.
Так, 21.08.2017, близько 10.30 год., у ОСОБА_3 виник умисел на привласнення бензину для власних потреб, шляхом використання смарт-картки № НОМЕР_1 , що належить ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань». Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 21.08.2017 о 10.32 години, приїхав на автозаправну станцію «WOG», що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Садова, 43, на автомобілі ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_2 , що не належить ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань» та діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою власної наживи заправив вказаний автомобіль бензином А 92 на 20 літрів, після чого, розрахувавшись смарт-карткою №, що належить ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань» та була ввірена останньому, привласнив вказаний бензин, вартість якого становить 482,40 грн. Тим самим, ОСОБА_3 своїми протиправними діями заподіяв матеріальну шкоду ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань» на загальну суму 482, 40 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він дійсно у 2017 році був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до «М`ясокомбінату «Ятрань». Відразу з ним уклали договір про повну матеріальну відповідальність. З метою заправки паливом робочого транспортного засобу йому по акту на вказаному підприємстві було передано картку зі щоденним грошовим лімітом. В один з днів літа 2018 року він приїхав на автозаправну станцію «WOG», та розрахувавшись карткою, що належить «М`ясокомбінату «Ятрань» та була ввірена йому, привласнив бензин об`ємом 20 літрів. Бугров зазначив, що повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому. Крім того, обвинувачений додав, що до скоєного відноситься негативно, щиро кається та зобов`язується більше ніколи не вчиняти кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку, та приймаючи до уваги, що інші учасники також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, також матеріали щодо речових доказів та процесуальних витрат прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 191 КК України.
Призначаючи покарання за ч.1 ст.191 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_3 з його слів працює не офіційно, має на утриманні трьох малолітніх дітей та перебуває у цивільному шлюбі, позитивно характеризується по місцю проживання. Обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував матеріальні збитки потерпілому, що підтверджується заявою представника потерпілого.
Щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку ОСОБА_3 суд відповідно до ст.66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Суд враховує висновки досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, наданої Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області. Так, зокрема, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого показали середній ступінь ризику, результати оцінки ризику небезпеки для суспільства (у тому числі і для окремих осіб) оцінено як середній ступінь.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, думки представника потерпілого, який у клопотанні просив призначити покарання на розсуд суду та зазначив, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в максимальних межах санкції ч.1 ст.191 КК України без застосування додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатися певною діяльністю. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним, і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Питання щодо речових доказів, наявність яких документально підтверджена, необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати на загальну суму 572,00 грн., пов`язані з залученням експерта для проведення в судової товарознавчої експертизи № 460 від 29.05.2018.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 366-368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без позбавлення права обіймати посади та займатися певною діяльністю.
Встановити строк сплати штрафу - 1 (один) місяць з дня набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.
Речові докази - опечатаний оптичний DVD-R диск марки «Patron» з відеозаписами з камер спостереження зберігати при матеріалах провадження.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_7