Провадження №: 1-кп/752/1148/20
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
18.05.2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0006580 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:
згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 05.10.2010 року приблизно о 23:10 годин, знаходячись біля будинку № 102 по вул. Червоноармійській в м.Києві, з метою послідуючого звідництва для розпусти, з метою наживи, прийняла замовлення по мобільному телефону від раніше незнайомого ОСОБА_7 , про надання йому сексуальних послуг повією в приміщенні квартири АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, зателефонувала повії ОСОБА_9 та домовилася з нею про надання сексуальних послуг за вищевказаною адресою ОСОБА_7 за грошову винагороду в сумі 300 грн., з яких 150 грн. ОСОБА_10 повинна була віддати ОСОБА_4 в якості оплати за звідництво.

05.10.2010 року приблизно о 23 год. 25 хв. до приміщення квартири АДРЕСА_2 по вищевказаній адресі прибув ОСОБА_7 , якого зустріла ОСОБА_10 , отримала від нього 400 грн., з яких 250 грн. остання залишила собі, в якості оплати за надання сексуальних послуг, а грошові кошти в сумі 150 грн. повинна була передати ОСОБА_4 в якості оплати за звідництво. Після цього ОСОБА_11 за вказаною вище адресою надала ОСОБА_7 сексуальні послуги у вигляді класичного сексу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 302 КК України як звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.

Вказане кримінальне провадження надійшло із обвинувальним актом із Київської місцевої прокуратури № 1.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно неї за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, посилаючись на те, що оголошення розшуку ОСОБА_4 31.10.2014 року була незаконним, так як в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження про вручення останній чи направлення у передбачений КПК спосіб повідомлення про підозру, тобто фактично ОСОБА_4 станом на 31.10.2014 року не було повідомлено про підозру. Крім того, ОСОБА_4 не ухилялась від явки до слідчого, в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення про виклик її до органу досудового розслідування з 2013 року, будь-які розшукові заходи не проводились. Остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів, цікавлячись долею своєї справи, проте жодних відповідей не отримувала, лише після спрямування ряду скарг в 2019 році, провадження у справі було відновлено, при цьому ОСОБА_4 не затримувалась, а з`явилась добровільно. За таких обставин, захисник вважає, що зупинення провадження у справі було незаконним і тому на сьогодні сплинули строки, передбачені ст. 49 КК України. І ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора, який залишив вирішення даного питання на розсуд суду, думку обвинуваченої, яка підтримала клопотання захисника, вказавши, що розуміє наслідки такого закриття і що дана обставина не є реабілітуючою, а також вказала, що ніколи не ховалась від органів розслідування, проживає в одному місці, неодноразово зверталась до слідчого з проханням повідомити про хід даного провадження, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання захисника, ОСОБА_4 - звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, а кримінальну справу закрити на підставі вимог ч. 1 ст. 49 КК України, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, до яких відноситься і злочин, передбачений ч. 2 ст. 302 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 284 КПК України суд закриває кримінальне провадження, в тому числі за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності і вказане клопотання повинно бути розглянуто невідкладно.

Разом з тим, відповідно до змісту вимог ч. 2 ст. 49 КК України строки давності зупиняються, якщо особа, що вчинила злочин, ухилялася від слідства та суду. В даному випадку перебіг строків давності відновлюється з дня затримання особи або з`явлення її зі зізнанням. Особа визнається такою, що ухиляється від слідства та суду, якщо вона, будучи відомою правоохоронним органам чи суду, намагається уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду з попереднього місця проживання, переходу на нелегальне становище тощо, тобто без поважних причин умисно не з`являється до органів слідства чи суду.

В матеріалах кримінального провадження та у прокурора відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_4 у вказаний період нових злочинів.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявна постанова суду від 15.06.2011 року про зупинення провадження у справі, у зв`язку з відсутністю даних про місцезнаходження обвинуваченої, проте 27.04.2012 року провадження у справі було відновлено. Таким чином, строк давності на підставі рішення суду зупинявся на 10 місяців. В подальшому постановою суду справу було направлено на додаткове розслідування в порядку КПК України в редакції 1960 року.

В подальшому в матеріалах кримінальної справи з моменту її надходження до органу досудового розслідування 28.12.2012 року до винесення слідчим постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного від 31.10.2014 року відсутні будь-які документи, крім власне повідомлення про підозру датованого тією ж датою, яке було вручено підозрюваній лише 14.11.2019 року.

Згідно даних, наданих захисником, лише 15.05.2013 року відомості про дане кримінальне провадження були внесені до ЄРД за № 0006580.

Далі в матеріалах справи наявна постанова слідчого про відновлення досудового розслідування від 5.11.2019 року. Цього ж дня провадження у справі було знову зупинено.

13.11.2019 року постановою слідчого знову було відновлено досудове розслідування, у зв`язку з тим, що обвинувачена вийшла на зв`язок. При цьому, згідно наданих захисником документів ОСОБА_4 та її захисник офіційно звернулись до слідчого ще 15.10.2019 року

Враховуючи вказане вище, дослідивши наявні в матеріалах досудового розслідування документи зібрані у справі, а також документи, надані стороною захисту з метою вирішення клопотання, суд вважає, що вказані постанови слідчого, зокрема, про розшук ОСОБА_4 та зупинення провадження у справі від 31.10.2014 року та від 5.11.2019 року є такими, що винесені з порушенням вимог ст.ст. 280, 281 КПК України, оскільки, крім іншого, не ґрунтуються на допустимих та належних доказах.

Згідно вимог ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його в розшук.

В досліджених судом матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_4 перебувала за межами України, а також, що вона була належним чином викликана до слідчого чи прокурора згідно вимог ст.ст. 135, 136 КПК України в період з 2012 по 2019 роки. Крім того, як вірно вказує захисник, відсутні також і дані про те, що ОСОБА_4 до оголошення її в розшук чи її захиснику було вручено чи повідомлено в інший передбачений законом спосіб повідомлення про підозру.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку із обставинами, передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Разом з тим, на момент зупинення досудового розслідування, у слідчого, не було жодних доказів, які б підтверджували здійснення ним всіх необхідних дій для розшуку підозрюваної, які не дали позитивного результату. В матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що орган досудового розслідування вживав будь-які дії, направлені на розшук ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд вважає, що слідчий формально з грубим порушенням вимог закону виніс постанови про розшук підозрюваної ОСОБА_4 та про зупинення досудового розслідування від 31.10.2014 року та 5.11.2019 року.

На думку суду, постанови від 31.10.2014 року та від 5.11.2019 року про оголошення ОСОБА_4 в розшук є незаконними та не підтверджують факт ухилення останньої від слідства.

Слід вказати й про те, що незважаючи на добровільне прибуття ОСОБА_4 до правоохоронних органів 22.10.2019 року, лише 13.11.2019 року було відновлено досудове розслідування і лише 14.11.2019 року підозрюваній було вручено повідомлення про підозру, відкриті матеріали кримінального провадження та обвинувальний акт було спрямовано до суду. При цьому обвинуваченій не обирався будь-який запобіжний захід, протокол про її затримання також не складався.

Вказане, а також надані стороною захисту документи у своїй сукупності ще раз підтверджує незаконність та формальність, допущену слідчим, при оголошенні ОСОБА_4 у розшук та зупинення досудового розслідування в 2014 році.

Слід відмітити, що на виклики до суду обвинувачена з`явилась одразу, повідомивши, що ніколи в період з 2010 року не виїжджала за межі України, проживала за наявними у справі адресами, працювала. До суду не з`являлась у зв`язку з тим, що повістки не отримувала.

Інших доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_4 від слідства в матеріалах кримінального провадження немає.

Враховуючи викладене, суд вважає, що перебіг давності у даному кримінальному провадженні в розумінні вимог ч. 2 ст. 49 КК України, ст. 281 КПК України, з 27.04.2012 року не зупинявся. На підставі наведеного, а також враховуючи те, що визначені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строки сплинули, нові злочини в даний період ОСОБА_4 не вчиняла, остання просить суд звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вказавши, що розуміє правові наслідки такого звільнення, суд, дійшов висновку, що клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Керуючись вимогами ч. 2 ст. 284, ст.ст. 288, 314 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ухвалив:
кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.302 КК України закрити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1