Справа № 199/266/20
ВИРОК
іменем України

25.06.2020 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий: суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

За участю:

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001159 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпро, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на своєму утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-20.05.2019 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-04.11.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

відповідно до зміненого обвинувального акту від 16.03.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.07.2019 року близько о 23:25 годині ОСОБА_7 проходив біля аптеки розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лісіченко, 11, де побачив як ОСОБА_9 діставав з свого рюкзаку гроші.

В цей час ОСОБА_7 визначив вказані рюкзак, гроші, як предмет свого злочинного посягання та в нього виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), реалізуючи який він в цей же день та місці, за вказаним часом, діючи з корисливого мотиву та умисно, підійшов спереду до ОСОБА_9 та стоячи обличчям до нього, наніс два удари кулаком правої руки в область лівого ока та кулаком лівої руки ще один удар в ліву частину обличчя потерпілого.

Від вказаних ударів ОСОБА_9 не втримав рівновагу та впав з висоти власного росту обличчям вниз, при цьому вдарившись грудною клітиною об землю.

Опинившись на землі ОСОБА_9 , намагаючись себе захистити, закрив голову руками, а ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, хаотично наніс ногами не менше шести ударів в область грудної клітини з правої та лівої сторони лежачому на землі ОСОБА_9 , після чого зірвав з плечей ОСОБА_9 та заволодів чужим майном, яке належало потерпілому: рюкзаком, який не становить для останнього матеріальної цінності, в якому знаходились: мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах 2» black Dual, SIM Dual Standly, вартістю 3718 гривень 75 копійок; окулярами для зору, з цільною оправою, ОД-1,5, О.С.-1,25, РМЦ-62мм; двома банківськими картками «Приват Банку»; зонтом чорного; футляром для окулярів; чеками з будівельного магазину у файлі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Після цього, ОСОБА_7 , заволодівши вказаним чужим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, підшкірної гематоми грудної клітини спереду більше ліворуч відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. Виявленні тілесні ушкодження у вигляді контузії другого ступеню тяжкості, підшкірної гематоми повік та підслизового крововиливу лівого ока забійної рани - в проекції лівої брови майже на всьому протязі відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України визнав повністю. Фактичні обставини не оспорював. Суду показав, що він, 06.07.2019 року близько 23-00 години зайшов до аптеки на АДРЕСА_2 де побачив ОСОБА_9 , з яким у нього виник конфлікт, в ході якого він неподалік аптеки наніс ОСОБА_9 два удари у обличчя, через що останній впав, а він продовжив наносити йому удари ногами у праву частину тіла, всього ударів було близько трьох ударів ногою. Загалом він наніс ОСОБА_9 шість ударів, після чого забрав з собою рюкзак потерплого, в якому був мобільний телефон з двома сім картками та ще якісь речі. Рюкзак з іншими речами викинув, а мобільний телефон ОСОБА_9 заклав до ломбарду на своє ім`я, який розташований на вул. Березинській м. Дніпро, та отримав за нього 1900 гривень. Тілесні ушкодження потерпілому спричинив він, мобільний телефон повернуто потерпілому. Кається у скоєному злочині, просить сильно його не карати.

Відповідно заяви ОСОБА_9 до суду потерпілий просив судові засідання та судовий розгляд проводити без його участі у зв`язку з виїздом для працевлаштування в іншу країну. Матеріальний збиток у вигляді мобільного телефону відшкодовано. Просить покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 призначити на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав змінений відносно ОСОБА_7 обвинувальний акт від 16.03.2020 року у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_7 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та ОСОБА_7 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до показів потерпілого ОСОБА_10 , отриманих під час досудового розслідування 30.03.2017 року слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ч.1 ст.225 КПК України, 06.07.2019 року близько одинадцятої години вечора, йшов до зупинки на вул. Березинська. По дорозі до нього підійшла нетвереза людина з бородою на обличчі, із маленькою собакою на повідку. Людина попросила у нього закурити цигарку, та вступила із ним у діалог. Вони разом повільно направились у бік зупинки громадського транспорту, яка розташована на вул.Березинська. Вказаний чоловік направився до аптеки, а він пішов за ним оскільки йому необхідно було придбати ліки для сина. Підійшовши до аптеки, до нього з заду підійшов чоловік, який трохи повернув його до себе обличчям, після чого наніс два удари своїм кулаком у ліве око, у зв`язку с чим він впав на живіт, після чого йому було нанесено ще близько чотири - п`ять ударів з однієї сторони. Ударів було більше, скільки саме сказати не зміг, однак зазначив, що удари наносились з однієї та іншої сторони. Під час нанесення йому ударів, він прикривав своє тіло та голову руками. Під час цієї події він відчув, що його обшукують, а саме обшукують кармани джинсів. З його карманів було витягнуто хустинку, дрібні гроші та ключі від квартири. Потім він відчув що з нього знімають шляхом ривку рюкзак, який знаходився за його спиною, супротивлятьсь не міг, оскільки в цей час він лежав на животі. Зазначив, що він запам`ятав цього чоловіка-нападника по рисам його обличчя, а саме за короткою стрижкою, круглим обличчям, мав середню статуру. Далі розповів, що після того як його рюкзак зірвали з нього, а чоловік зник, він піднявся, з його голови текла кров, оскільки його брова була розсічена, він почав збиратись до дому та одночасно викликати швидку допомогу та працівників поліції. В його рюкзаку знаходився мобільний телефон марки Ксяомі Ми Макс-2, в чорному чохлі, парасоля чорного кольору, окуляри для зору в сірому футлярі, запчастини до велосипеду та чеки з будівельного магазину.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні розповів, що він працює у ломбарді і 06.07.2019 року ОСОБА_7 , який був постійним клієнтом ломбарду, приніс під заставу сенсорний мобільний телефон, чорного кольору, та отримав суму у розмірі 1900 грн. ОСОБА_7 заклав телефон особисто, щодо вказаного телефону нічого не пояснював, просто надав свій паспорт.

Експерт ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомила, що вона склала один висновок, який вона підтримує. Також ОСОБА_12 зазначила, що потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження які мають скороминущі наслідки, та легкі тілесні ушкодження які спричинили короткочасну втрату здоров`я та утворились від механічної дії тупого предмету.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_9 просить органи поліції прийняти заходи до невідомої особи, яка 06.07.2019 року близько 23-20 години відкрито заволоділа особистими речами біля будинку №11 по вул. М.Лисиченко у м.Дніпро.

Відповідно до протоколу огляду від 07.07.2019 року та фото-таблицею до неї ділянки місцевості, яка розташована біля будинку №11 на вулиці Марії Лісіченко, вбачається, що вказана ділянка являє собою доріжку з плитки, яка йде від приміщення аптеки у вказані будівлі на першому поверсі зі сторони проїзної частини та до тротуару. Між вказаним будинком та проїзною частиною вулиці мається газон. На відстані приблизно 45 метрів від входу до аптеки та в метрі від проїзної частини на газоні пом`ята трава та розкидані копійки. Біля вказаного місця перед проїзною частиною маються кущі. Проїзна частина огороджена від газону металевим парканом. Навпроти через проїзну частину розташована автомобільна заправна станція.

Відповідно до договору про надання фінансового кредиту під заставу №23.38736/1 від 06.07.2019 року укладеного між ПТ «Ломбард Онікс Анохіна.Яценко» та ОСОБА_7 вбачається, що останній здав під заставу мобільний телефон «Хіаоmі Мі Мах», за що отримав1900 грн.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2019 року вбачається, що свідок ОСОБА_11 , серед пред`явлених осіб впізнав особу під фото №4 ОСОБА_7 , як того хто 06.07.2019 року зайшов до ломбарду «Онікс», та заклав мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах» на своє ім`я , за що отримав1900 грн.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , серед пред`явлених осіб, впізнав особу під фото №2 ОСОБА_7 , як того хто 06.07.2019 року близько 23-20 години за адресою: м.Дніпро, вул. М.Лисиченко, 11, біля аптеки, наніс йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів його майном. Впізнав ОСОБА_7 за загальними рисами обличчя та широкими бровами.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 - слідчому СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , обвинувачений добровільно видав слідчому мобільний телефон «Хіаоmі Мі Мах 2», який він викупив з ломбарду «Онікс». Відповідно до заяви ОСОБА_7 вказав, що вказаний ним телефон, закладений до ломбарду 06.07.2019 року, він раніше викрав у невідомого чоловіка біля аптеки, розташованої неподалік зупинки громадського транспорту «Березинська» в м.Дніпро.

З протоколу огляду від 26.07.2019 року та фото-таблицею до нього вбачається, що ОСОБА_7 добровільно надав для огляду мобільний телефон «Хіаоmі Мі Мах 2». Під час огляду встановлено, що мобільний телефон «Хіаоmі Мі Мах 2» знаходиться у розрядженому стані. Зі слів ОСОБА_7 стало відомо, що саме цей телефон він раніше викрав 06.07.2019 року близько 23-20 години біля аптеки, що розташованої неподалік зупинки громадського транспорту «Березинська» в м.Дніпро у раніше невідомого йому чоловіка, після чого він заклав його до ломбарду «Онікс».

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3705-19 від 13.08.2019 року вбачається, що ринкова вартість викраденого майна, а саме: мобільного телефону «Хіаоmі Мі Мах 2» black Dual, Sim Dual Standly, строк експлуатації з 24.01.2018 року до 06.07.2019 року, у кількості 1 штуки, станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто на 06.07.2019 року, складала 3718,75 грн.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2019 року та фото-таблицею до нього, потерпілий ОСОБА_9 вказав про обставини в ході яких 06.07.2019 року ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження, а саме, 23:20 годин він йшов на зупинку «Березинська» в м. Дніпро, до нього із спини підійшов невідомий чоловік років 35-40, із круглим обличчям, який наніс йому два удари своєю правою рукою зжатою в кулак в сторону лівого ока. Потім чоловік наніс йому ще один удар своєю лівою рукою в область щелепи, від якого він похитнувся та впав на живіт на землю і почав прикриватися своїми обома руками зжатими в ліктях, але нападник продовжував наносити удари своїми обома ногами в хаотичному порядку по лівій та правій стороні ребер. Потім невідомий наніс два - три удари своєю правою та лівою рукою в область тулубу, почав засовувати свої руки у його передні внутрішні кармани джинсів та діставати звідти речі, а саме: ключі від будинку, монети та носовий платок та намагатися зняти з нього рюкзак, сірого кольору в якому знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах 2», дві банківські картки Приват Банк, зонтик чорного кольору, очки для читання в сірому футлярі, чеки із будівельного магазину в файлі. Також ОСОБА_9 за допомогою статиста відтворив механізм спричинення тілесних ушкоджень, кількість ударів, які йому було нанесено, вказав частини свого тіла в які були нанесені удари, свое положення під час ударів.

Згідно висновку експерта №3883е від 26.12.2019 року вбачається, що: за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: контузії другого ступеню тяжкості, підшкірної гематоми повік та підслизового крововиливу лівого ока, забійної рани - в проекції лівої брови майже на всьому протязі; закритої травми грудної клітини, підшкірної гематоми грудної клітини спереду більше ліворуч. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів). Виявлені у нього тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що йому було спричинено не менш як 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів). За своїм характером виявлене тілесне ушкодження в області грудної клітини відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді: контузії другого ступеню тяжкості, підшкірної гематоми повік та підслизового крововиливу лівого ока, забійної рани - в проекції лівої брови майже на всьому протязі відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 в області лівого ока та грудної клітини (спереду більше ліворуч) не суперечить механізму їх утворення, на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту, за його участю. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), яким могла бути і руку, і нога або інший предмет з аналогічними властивостями. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у приймальне відділення 6 МКЛ, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2020 року та фото-таблицею до нього, ОСОБА_7 на місці вчинення кримінального правопорушення вказав обставини та механізм вчинення ним кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_7 стоячи біля «Аптеки», розташованої у будинку №11 по вул. М.Лисиченко у м.Дніпро показав, що на відстані 2-х метрів від входу до аптеки стояв потерпілий ОСОБА_9 , який дістав зі свого рюкзака грошові кошти та в цей момент ОСОБА_7 впевнився, що біля них нікого не має, вирішив викрасти рюкзак в якому могли бути цінні речі. Після чого ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_9 та наніс останньому вказавши на це статисті, 2 удари в область лівого ока потерпілого, після чого наніс ще один удар кулаком лівої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_7 вказав на місце куди від отриманих ударів впав потерпілий обличчям до землі, вказав рукою на статисті, куди саме він наносив удари потерпілому, а саме свої удари ногою в область грудної клітини (потерпілий знаходився в положенні лежачі обличчям до землі), показав як висмикнув із рук потерпілого рюкзак, який був одітий на плечі ОСОБА_9 та вказав рукою у бік ТРЦ Березинський, який розташований по вул. М.Лисиченко в м.Дніпро, пояснивши, що після того як викрав рюкзак направився в цьому напрямку.

Всі докази у кримінальному провадженні отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язкута не викликають у суду сумнівів. Недопустимих доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми, логічними, послідовними для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

А тому суд, дослідивши та оцінивши всі докази по справі, вважає, що винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України доведена у повному обсязі.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується вимогами ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_7 скоїв умисний тяжкий насильницький злочин, який представляє підвищену суспільну небезпеку, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує його судимість за умисний злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, та те, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, тобто, рецидив злочинів, що за ст.34, п.1ч.1 ст.67 КК України, суд вважає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Призначаючи покарання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_7 , підвищену суспільну небезпеку злочину, характер злочину, який було скоєно обвинуваченим, корисливий мотив злочину, обставину, яка обтяжує покарання, тому суд вважає, що це свідчать про небезпеку обвинуваченого для суспільства, і, на думку суду, є обставиною для призначення обвинуваченому покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для обвинуваченого, його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Із цих же підстав суд не вбачає за можливе застосувати ст.69 КК України та призначити покарання більш м`яке ніж передбачене законом або застосувати ст.75 КК України.
Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи покарання суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 : який свою провину визнав повністю; не перешкоджав слідству, активне сприяв розкриттю злочину - своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення, вказавши місце, де він збув мобільний телефон потерпілого, та особисто викупив з ломбарду та видав телефон працівникам поліції, що стало підставою для вилучення телефону, як речового доказу та повернення власнику; щиро каявся та дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, висловив жаль з приводу вчиненого, негативно оцінював злочини, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання; потерпілий ОСОБА_9 у своєї заяві до суду просить призначить обвинуваченому покарання на розсуд суду, а представник потерпілого ОСОБА_5 погодився з промовою прокурора щодо призначення покарання.

Також, суд при призначенні покарання враховує данні, які характеризують особу ОСОБА_7 , який одружений; має на утриманні малолітню дитину, 2006 року народження; на обліку лікаря психіатра, нарколога не перебуває; має постійне місце проживання; характеризується задовільно; відсутні відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд, вважає за необхідне призначити обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням вимоги ч.4 ст.70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, з урахуванням не відбутого покарання призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2019 року, яким при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання із застосуванням вимоги ст.71 КК України був врахований попередній вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.05.2019 року.

Потерпілий ОСОБА_9 , він же цивільний позивач, пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9011,32 грн. та моральної шкоди у розмірі 116752,56 грн, які підтримав представник потерпілого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, а щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що позовні вимоги визнає частково, та його позицію підтримав захисник ОСОБА_6 .

Суд вважає, що є наявність правових підстав для часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_9 , а саме, в частині відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи заявлений цивільний позов та розмір заявлених вимог щодо відшкодування шкоди, суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_9 застосував методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань, яку розробив ОСОБА_14 .

Слід зазначити, що 29.01.2016 року рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України вказана методика була виключена з Реєстру та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, тому носить тільки рекомендований характер, не має під собою нормативно-правового обґрунтування, тобто, не забезпечується на законодавчому рівні, не має змістовності та глибокої теоретичної обґрунтованості, не є висновком експерта, а тому, не може бути застосована як підстава для задоволення цивільного позову ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд частково погоджується зі слушністю доводів цивільного позивача відносно стягнення з цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди, завданої в результаті вчинення останнім відносно нього протиправних дій, а також наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст.ст.11,16, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами виваженості та розумності, при цьому суд враховує фактичні обставини, при яких цивільним позивачем було завдано моральні страждання, перенесені потерпілим внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення спричинення йому тілесних ушкоджень, виходячи з чого суд вважає суму у розмірі 40000,00 гривень достатньою для компенсації моральної шкоди, завданої обвинуваченим в результаті вчинення ним кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_9 , він же цивільний позивач також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 9011,32 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а тому, з урахуванням визнання ОСОБА_7 цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди які підтверджені доказами, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню 9011,32 грн.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України у розмірі 314,00 гривень.

Запобіжний захід для ОСОБА_7 під час досудового розслідування не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання за даним вироком, частково, у вигляді шести місяців, приєднати покарання яке не відбуте засудженим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 40000,00 (сорок тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди та 9011 (дев`ять тисяч одинадцять) грн. 32 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині заявленого цивільного позову відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України у розмірі 314,00 гривень.

У відповідності з п.7 ч.9 ст.100 КПК України договір про надання фінансового кредиту під заставу №23.38736/1 від 06.07.2019 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України мобільний телефон марки «Хіаоmі Мі Мах 2» - повернути за належністю власнику потерпілому ОСОБА_9 .

Обвинувачений, захисник, прокурор, потерпілий та представник потерпілого мають право подати скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, а потерпілому, представнику потерпілого копію вироку - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1