В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянки України, має середню освіту, одруженої, пенсіонерка, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2019 приблизно об 11.00 год., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус-51», що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 2, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, переконавшись у тому, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрала з прилавку чорну чоловічу барсетку, яка належить ОСОБА_4 та матеріальної цінності для нього не представляє, в якій знаходився мобільний телефон марки «Honor 7А», модель «DUA-L22», в корпусі чорного кольору, іmеі-1: НОМЕР_1 , іmеі-2: НОМЕР_2 , в якому на момент вчинення кримінального правопорушення були встановлені сім карти мобільних операторів «ВФ Україна» з номером НОМЕР_3 та сім-карта оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , вартістю 2 332 гривні 50 копійок без ПДВ, окуляри для зору з коричневою пластиковою оправою, матеріальної цінності для потерпілого не представляють та належать ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_5 , незаконно заволодівши вищевказаним майном, залишила приміщення супермаркету «Варус-51» та у подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2332 гривні 50 копійок.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , пояснив, що 08.08.2019 він перебував у приміщенні супермаркету «Варус», де у нього було викрадено барсетку, в якій знаходилося: мобільний телефон; окуляри; пенсійне посвідчення; блокнот із записами. Приблизно через місяць мобільний телефон та окуляри, йому було повернуто, інше повернуто не було. Також, зазначив, що він був вимушений придбати новий мобільний телефон, на придбання якого витрачено 4 300,00 грн.
При цьому, потерпілим було подано цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальні витрати у розмірі 4 300,00 грн., які складаються з: 4 000,00 грн. вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi на дві сім карти; 200,00 грн. вартість захисного скла; 100,00 грн. вартість чохла, мотивуючи тим, що через вказану крадіжку, він був позбавлений можливості телефонного зв`язку, у зв`язку з чим вимушений витрати вказані грошові кошти на придбання нового мобільного телефону. Разом з цим, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., обґрунтовуючи тим, що вказана крадіжка завдала йому негативних наслідків та душевних страждань, в т.ч. пов`язаних із: порушенням права власності та втратою своєї власності; втратою телефонного зв`язку із близькими, рідними та знайомими, а також - відновленням своїх номерів телефонів; необхідністю відновлювати та неможливістю відновити деякі номери телефонів знайомих та іншої контактної інформації (зокрема інформації, в т.ч. номерів телефонів, які записані у паперовий блокнот); відновленням пенсійного посвідчення; необхідністю витрачання коштів на купівлю нового мобільного телефону; понесенням процесуальних судових витрат на правову (правничу) допомогою; необхідністю витрачати додатковий час, пов`язаний із кримінальним провадженням та розглядом справи в суді, а також - додаткові хвилювання з цього приводу тощо.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала, розкаялася та пояснила обставини, спосіб вчинення інкримінованого їй злочину, зазначивши, що в барсетці знаходилися: мобільний телефон та окуляри, інших речей не було, які повністю узгоджуються з вищевикладеним. При цьому, зазначила, що вказані речі добровільно видала працівникам поліції. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 , не визнає у повному обсязі.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.3,4 ст.349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченою, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченої, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченої у вчинені інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України», та кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості, обставини вчинення вказаного діяння.

Також, суд враховує особу обвинуваченої яка є пенсіонеркою, одружена, не судима, не перебуває на обліку в КУ ОЗКД (нарколог) та на обліку в КУ ОКПЛ (психіатр), суд вважає що для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення нею нових злочинів до неї необхідно застосувати покарання в межах санкції статті.

Так, суд, приймаючи до уваги також і наявність пом`якшуючих покарання обставин, конкретні обставини вчинення злочину, добровільне повернення викраденого майна, наявність доходу у вигляді пенсії, вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, що буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 300,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки, позов в цій частині є необґрунтованим та потерпілим не доведено належними доказами зазначений розмір, у розумінні збитків, які завдані внаслідок кримінального правопорушення.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода потерпілому завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченої.

Позиваючись до обвинуваченої (цивільного відповідача) про відшкодування моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_4 вказує на те, що вказана крадіжка завдала йому негативних наслідків та душевних страждань, в т.ч. пов`язаних із: порушення права власності та втратою своєї власності; втратою телефонного зв`язку із близькими, рідними та знайомими, а також - відновленням своїх номерів телефонів; необхідністю відновлювати та неможливістю відновити деякі номери телефонів знайомих та іншої контактної інформації (зокрема інформації, в т.ч. номерів телефонів, які записані у паперовий блокнот); відновленням пенсійного посвідчення; необхідністю витрачання коштів на купівлю нового мобільного телефону; понесенням процесуальних судових витрат на правову (правничу) допомогою; необхідністю витрачати додатковий час, пов`язаний із кримінальним провадженням та розглядом справи в суді, а також - додаткові хвилювання з цього приводу тощо.
Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_4 , ступінь вини обвинуваченої, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок крадіжки його майна.

При цьому, підлягає задоволенню вимога про стягнення судових витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 600,00 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються з витрат на правову допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Факт надання правової допомоги підтверджено витягом із договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.12.2019, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 600,00 грн. від 12.12.2019, актом на підтвердження витрат від 12.12.2019, розрахунком суми судових витрат від 12.12.2019.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу, суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 600,00 грн., яка відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 118, 366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) грн. В іншій частині позову відмовити.

Речові докази:

-DVD R диск №UBp811114557E17, на якому збережено відеозапис з відео камер супермаркету «Варус», який долучено до матеріалів кримінального провадження №0001856 залишити в матеріалах кримінального провадження;

-Чорну чоловічу барсетку, мобільний телефон марки «Honor 7А», модель «DUA-L22», в корпусі чорного кольору, окуляри для зору з коричневою оправою, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1