ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1485/20 Справа № 188/645/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 02.07.2019 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
про задоволення подання ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання призначеного вироком, -
за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року подання начальника ДУ Центр пробації задоволено, скасовано засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки засуджений двічі не виконав покладений на нього судом обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а саме: 20.01.2020 та 03.02.2020 не з`явився без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не зважаючи на оголошені йому письмового попередження, та заходи роз`яснювального і виховного характеру, застосовані до нього працівниками уповноваженого органу пробації.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні подання органу пробації.

Обгрунтовуючи вимоги скарги, засуджений посилається на неправильне застосування судом першої інстанції матеріального і процесуального права. На думку засудженого, судом не надано належної оцінки тим обставинам, що він проживає в 30 кілометрах від центру пробації та в дні, коли йому необхідно з`явитися до органу пробації, у нього не було коштів на проїзд, оскільки він офіційно перебував на обліку в центрі зайнятості, але допомогу по безробіттю не отримував. Разом з цим, засуджений вказує, що 20.01.2020 він був вимушений перебувати в обласній клінічній лікарні ім. Мечнікова разом з бабусею, яка потребує стороннього догляду. Крім того, засуджений звертає увагу на те, що судове засідання було проведено за його відсутності, та без його належного повідомлення, чим було порушено право на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з вимогами ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Згідно з нормами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним кодексом України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 КПК України участь прокурора в суді є обовязковою, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України. Реалізація положень кримінального процесуального закону про обов`язкову участь у кримінальному провадженні прокурора, є неодмінною гарантією забезпечення законності під час кримінального провадження.

На відповідній стадії провадження застосовуються в тому числі передбачені ст. 324 КПК України правові наслідки неприбуття в судове засідання прокурора, в цьому разі суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання й уживає заходів до прибуття прокурора до суду та його участі в провадженні.

Окрім того, в силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.

Зі змісту наведених положень закону видно, що під час вирішення питання, які виникають під час виконання вироку, виклик у судове засідання засудженого, його захисника, законного представника та прокурора є обовязковим.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

З журналу й технічного запису судового засідання від 13 березня 2020 року, та оскаржуваної ухвали видно, що судове засідання, в якому вирішувалося питання скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком, проведено за відсутності ОСОБА_5 та прокурора, належним чином не повідомлених про дату та час судового розгляду подання (а.п. 42-47).

На думку колегії суддів, вказані обставини перешкодили, зокрема, засудженому самостійно здійснювати своє право на захист та мати ефективний і дієвий професійний захист у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, усупереч вимогам ст.ст. 36, 324 КПК України, участі прокурора в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції судом забезпечено не було, заходів для його прибуття в судове засідання не вжито та розглянуто справу за відсутності сторони обвинувачення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що проведення судового розгляду без участі засудженого та прокурора, належним чином не повідомлених про розгляд провадження, перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, та є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені вище порушення, й виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відносяться, зокрема законність та забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду свої доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4