Справа182/5438/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець об`єднане кримінальне провадження № 0003393 від 7.10.2015 року, № 0000871 від 9 березня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ордзонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні сина 2015 року народження, із середньою освітою, працюючого ПК «Дніпровський», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 31 січня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 25 травня 2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

6 березня 2016 року приблизно о 00 год.30 хв. ОСОБА_3 знаходився біля будинку № 32 по пр. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_6 , який йшов біля будинку, в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 , та правої ногою наніс йому один удар в область грудей, тим самим застосував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії з кишені штанів ОСОБА_6 відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «Samsung SM-G361» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 вартістю 2999 гривень, у якому знаходилась карта пам`яті об`ємом 32 Гб вартістю 99 гривень та сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, гроші в сумі 50 гривень та картку «Приват Банк», яка також матеріальної цінності для потерпілого не представляє, крім цього з лівої руки зняв механічний годинник «Орбіта» вартістю 500 гривень, а з правої руки золоту каблучку, 585 проби, вагою 2 грами вартістю 1500 гривень, чим заподіяв останньому матеріальний збиток на загальну суму 5148 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнав повністю, пояснив, що потерпілого ОСОБА_6 вперше побачив при проведенні впізнання, потерпілий змінював свої покази. Неодноразово здавав під заклад до ломбарду свої речі, потім викупляв їх. Закладена золота каблучка це його дружини, її вага не співпадає з вагою каблучки, яка викрадена у ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_10 помер, телефон йому не продавав. Вважає, що підстав у ОСОБА_6 його обмовлювати не було.

Винуватість ОСОБА_3 підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких навесні 2016 року він повертався додому в м.Нікополь по проспекту Трубників, близько 00 год. підійшов чоловік наніс удар та викрав майно: наручний годинник, золоту каблучку, мобільний телефон Самсунг, картку КБ Приватбанк. Тілесні ушкодження були легкими, тому до лікарні не звертався. Бачив обличчя особи, яка напала, це ОСОБА_3 . В поліції при впізнанні за фотознімками зразу вказав на ОСОБА_3 , в подальшому при впізнанні вказав також на нього. Мобільний телефон повернули працівники поліції. Дружина обвинуваченого купила йому нову золоту каблучку, взамін викраденої. На досудовому слідстві при допиті, проведенні впізнання за фотознімками та впізнання особи, зараз в суді надавав правдиві покази, що викрав майно ОСОБА_3 В Нікопольському суді один раз повідомив, що сплутав ОСОБА_3 , що пов`язує із станом свого здоров`я, наполягає, що завдав удар та викрав його майно ОСОБА_3 . Претензій до ОСОБА_3 не має, покарання просить призначити на розсуд суду.

Показами свідка ОСОБА_11 згідно яких навесні 2016 року вона зустрілася з ОСОБА_6 , пішли до магазину та придбала і передала йому золоту каблучку. Телефон потерпілому повернули. В цей час ОСОБА_3 перебував під вартою. Чоловік її каблучку не закладав.

Довідкою «Мобіл Січ» згідно якої вартість мобільного телефону Samsung SM-G361 станом на 6 березня 2016 року складає 2999 гривень.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 квітня 2016 року згідно якого потерпілий ОСОБА_6 вказав на фотографію ОСОБА_3 , як на особу, яка 6 березня 2016 року викрала його речі.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15 червня 2016 року згідно якого потерпілий ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_3 , як на особу, яка 6 березня 2016 року близько 00 год.30 хв. відкрито заволоділа його майном в м.Нікополь, по проспекту Трубників біля будинку 32.

Копіями документів на телефон Samsung SM- НОМЕР_4 ( Т. 2 а.п. 23);

Протоколом огляду від 21 березня 2016 року, згідно якого ОСОБА_12 добровільно видав мобільний телефон «Samsung SM-G361», сірого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2

Постановою про визнання речовим доказом від 01 червня 2016 року, згідно якого ОСОБА_12 добровільно видав мобільний телефон «Samsung SM-G361», який йому продав ОСОБА_3 .

Розпискою ОСОБА_6 про отримання раніше викраденого у нього мобільного телефону «Samsung SM-G361»

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2016, в ході якого свідок ОСОБА_12 вказав на фотознімок ОСОБА_3 , як на чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який продав йому мобільний телефон «Samsung SM-G361»

Довідкою з ломбарду «Гроші тут» відповідно до якої ОСОБА_3 6 березня 2016 року о 1 год.25 хв. звертався з приводу закладу золотої обручки 585 проби, вагою 1,34 грами та яку відкупив 6 березня 2016 року (т.2 ар.38-39)

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною.

До пояснень ОСОБА_3 , в частині того, що він здавав до ломбарду каблучку своєї дружини, суд відноситься критично, оскільки вони спростовані показами свідка ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Крім того, ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за наступних обставин:

7 жовтня 2015 року приблизно о 7 годині 20 хв. ОСОБА_3 знаходився на пішохідному переході перехрестя вулиці Г. Чорнобиля та вул. Електрометалургів в м. Нікополь Дніпропетровської області, де побачив знайому йому потерпілу ОСОБА_7 , після чого в нього виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння її майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшовши зі спини до ОСОБА_7 та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку з її правої руки відкрито викрав гаманець, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень, які належали ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень. Після цього, не реагуючи на вимоги потерпілої повернути викрадене майно ОСОБА_3 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та суду показав, що з ОСОБА_7 відносини напруженні, її син взяв в борг у нього кошти 5000 гривень, потім 4000 гривень надала в його присутності дружина ОСОБА_11 . Навесні 2015 року він приходив до потерпілої додому, до її сина з приводу повернення грошей. 7.10.2015 року біля 7 год. бачив ОСОБА_7 в магазині АТБ в районі площі Незалежності, де у них виник конфлікт з приводу грошей, які був винен йому син потерпілої. Після конфлікту він на автобусі поїхав шукати потерпілого за іншою справою, з яким повиннен був їхати до Апеляційного суду. Бачив, як ОСОБА_7 пішла в бік свого будинку. Приїхавши до місця роботи потерпілого, чекав його, йому зателефонував співробітник Нікопольського відділу поліції і запропонував під`їхати до міськвідділу. Приїхавши до відділу поліції йому повідомили, що ОСОБА_7 звернулась до поліції з заявою про те, що він нібито в цей день, зранку заволодів її гаманцем. Він заперечував, що він не скоював такого злочину і приблизно через 2 години його відпустили і він поїхав в м.Дніпро в Апеляційний суд. Враховуючи відстань між місцем, де вони зустрілись та місцем де начебто вчинено злочину, її неможливо подолати за час, який вказує потерпіла. Вважає, що потерпіла його обмовлює.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що познайомилась з обвинуваченим в 2015 році. Відносини між ними ворожнечі, з приводу грошового конфлікту, ОСОБА_3 погрожував їй та сину розправою. Частину коштів ОСОБА_3 вона повертала особисто. В жовтні 2015 року вона пішла до магазину «АТБ» на площі Незалежності. В магазині з банкомата зняла гроші в сумі 600 гривень. Там вона раптово зустрілась з ОСОБА_3 , який почав їй погрожувати. Вона сіла в автобус та поїхала до аптеки в районі Автовокзалу. Бачила, як ОСОБА_3 також сів до автобусу № 21. Вона пішла до магазину «АТБ», яке знаходиться за адресою: м. Нікополь по вул.. Г. Чорнобиля, розміняти гроші та поверталась назад до аптеки. По дорозі до неї знову підійшов ОСОБА_3 та забрав у неї гаманець та сказав, що таке буде кожного разу, поки її син не поверне йому гроші. Після цього, вона пішла до поліції та написала заяву про вчинення кримінального правопорушення відносно неї. Гроші та гаманець їй не повернуто. Поряд людей не було. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, їй завдано матеріальну та моральну шкоду.

На підтвердження вини ОСОБА_3 органом досудового слідства зібрані докази:

- протокол огляду місця події від 7 жовтня 2015 року, відповідно до якого проведено огляд місця, на яке вказала потерпіла ОСОБА_7 ділянка , розташована по АДРЕСА_2 , де до неї 7 жовтня 2015 року о 7 год.20 хв. підійшов ОСОБА_3 та вирвав з правої руки гаманець з грошима;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 7 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_7 вказала на фотографію ОСОБА_3 , як на особу, яка 7 жовтня 2015 року о 7 год.20 хв. шляхом ривку відкрито заволоділа її гаманцем з грошима;

- протокол проведення ситуаційного слідчого експерименту від 20 серпня 2016 року з участю потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_7 вказала місце, де ОСОБА_3 підбіг до неї ззаду та з правої руки взяв гаманець, в якому знаходилось 600 гривень. ОСОБА_3 повідомив, що злочин не вчиняв, 7 жовтня 2015 року зустрівся з ОСОБА_7 о 7 год.30 хв. в магазині АТБ на площі Незалежності в м.Нікополь.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що потерпіла його матір, з ОСОБА_3 відносини ворожнечі. Він працював на автомобілі таксі у Піскохи. ОСОБА_15 купував автомобіль, дав завдаток 3800 гривень, потім передумав та став вимагати, щоб повернув кошти. Протягом півроку до випадку з матір`ю, ОСОБА_15 тероризував їхню сімю з приводу повернення грошей. Матір зателефонувала та повідомила, що відійшла від банкомату біля Автовокзалу, ОСОБА_15 забрав у неї 700 гривень та повідомив, що так буде постійно.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що син потерпілої ОСОБА_7 взяв у борг 6000 гривень у її чоловіка, потім ще 4000 гривень, які передавала вона. Тривалий час не віддавав та вона з чоловіком ходила до них додому з приводу цього. ОСОБА_7 віддала 1000 гривень, пізніше її син віддав 650 гривень. На початку жовтня 2015 року ОСОБА_15 повинен був їхати до апеляційного суду, вранці в магазині АТБ зустрів ОСОБА_7 , знову між ними виникла сварка. Пізніше чоловіку зателефонували та викликали до відділу поліції, вони вдвох пішли, вона чекала, а ОСОБА_3 зайшов до відділу. Повернувшись ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_7 звернулась із заявою, що він викрав у неї гроші.

Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, свідків та дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Докази обвинувачення ґрунтуються на показах потерпілої ОСОБА_7 , в якої з обвинуваченим ОСОБА_3 протягом певного часу склалися неприязні стосунки через грошові питання, які виникли між ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_14 .

Безпосередні свідки зазначеного злочину відсутні.

Покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 підтверджують наявність неприязнених відносин між обвинуваченим та потерпілої на ґрунті невирішених грощових питань.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Стороною обвинувачення не забезпечено присутність свідків обвинувачення. З метою забезпечення прибуття в судові засідання свідків, судом застосовувався привід , про що постановлялися ухвали 20 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, 6 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року, на виконання яких отримані рапорти.

Яких-небудь інших даних, що могли б спростовувати версію обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої потерпіла його обмовлює з метою неповернення коштів її сином, судом не встановлено, як і не наведено достатню кількість доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 . В суді та вичерпані можливості їх отримати.

При ухвалені вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в п.43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», згідно якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підстав яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Пунктом 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини передбачено, що тягар доказування лежить на стороні обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що при судовому розгляді не доведено вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за епізодом відкритого викрадення майна у потерпілої ОСОБА_7 , а отже він підлягає виправданню на підставі п.2 ч. 1ст. 373 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинений злочин відноситься до категорії тяжких.

ОСОБА_3 одружений, має на утриманні сина, 2015 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів проти власності.

Обставин, які пом`якшують покарання та обтяжчують покарання суд не вбачає.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим судом обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, а також вимогам ст. 65 КК України.

Підстав для застосування ст..69,75 КК України суд не вбачає.

Покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 25.05.2016 року належить виконувати самостійно.

Долю речових доказів вирішити згідно ст..100 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у виді застави в розмірі 29 000 гривень залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання строк тримання під вартою, з 28.09.2016 року включно по 12.10.2017 року включно , у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України, в ред. від 26.11.2015 року, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - застава у розмірі 29 000 гривень.

Покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 25.05.2016 року належить виконувати самостійно.

ОСОБА_3 визнати невинуватим, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за епізодом відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази : мобільний телефон Samsung SM-G361, переданий потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку подано не було, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються прокурору, обвинуваченому, захиснику, надсилається потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1