КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали контрольного кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисників ОСОБА_5
ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000941 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто, до 30 грудня 2019 року включно.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого та свідків, які не допитані в судовому засіданні.
Також суд зазначив, що доказів того, що всі обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінилися, ні обвинуваченим ні захисником не подано, а дані про позитивні характеристики обвинуваченого, навчання в коледжі й отримання стипендії не можуть бути достатніми запобіжниками для убезпечення від настання ризиків, передбачених процесуальним законом на початковій стадії судового розгляду, і не є вагомими підставами для обрання менш суворого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, змінити запобіжний захід на більш м`який з переліку, передбаченого ст. 176 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначає про те, що суд не взяв до уваги дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, його позитивну характеристику з місця проживання та навчання, те, що обвинувачений є студентом 4-курсу коледжу денної форми навчання, щомісячно має дохід у вигляді стипендії, зареєстрований та має місце проживання, приймає активну участь у спортивних змаганнях, що свідчить про відсутність будь яких ризиків.
Крім цього, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не враховано, що вказані дійсні дані при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно обвинуваченого не розглядалися слідчим суддею на стадії досудовогорозслідування.
На переконання апелянта, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) більш м`яких запобіжних заходів.
В даному випадку видно явний прояв упередженості прокурора та його бажання в непередбачуваний законом спосіб позбавити обвинуваченого свободи, обмежившись лише переліком законодавчих стандартних підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вказує апелянт, прокурором жодних доказів продовження існування ризиків суду надано не було, лише слова про обґрунтованість підозри і тяжкість інкримінованого злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та який в силу ч. 1 ст. 62 Конституції України вважається невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Так, згідно з матеріалами, які надійшли на адресу апеляційного суду, в провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (ас. 29, 30).

Відповідно до матеріалами справи 30 жовтня 2019 року прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів з наданням обґрунтування такого клопотання, з наведенням ризиків, згідно з якими в разі звільнення обвинуваченого існує ризик переховування їх від органів слідства та суду, ризик вчинення інших злочинів, впливу на потерпілого та свідків.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 до 30 грудня 2019 року включно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, який відноситься до особливо тяжких злочинів, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов висновку, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що за вказаних обставин наявний ризик ухилення обвинуваченого від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не проводились, а тому, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого та свідків продовжує існувати, є обґрунтованим і свідчить про можливість обвинуваченого перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.

На думку колегії суддів, з огляду на наявні на даній стадії судового провадження обставини є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що дані про позитивні характеристики обвинуваченого, навчання його в коледжі й отримання стипендії не можуть бути достатніми запобіжниками для убезпечення від настання вказаних ризиків на початковій стадії судового розгляду і не є вагомими підставами для обрання менш суворого запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому дій та вирішення питання доведеності вини, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті обставинами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому злочину, на даний час розгляд кримінального провадження в суді не закінчений, що спростовує доводи захисника в суді апеляційної інстанції щодо необґрунтованості висунутого обвинувачення.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто, до 30 грудня 2019 року включно, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3