Ухвала
іменем України

19 березня 2020 року
м. Київ
справа № 640/8933/14-к
провадження № 51-860ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 в межах кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чугуєва Харківської області, жителя АДРЕСА_2 , судимого за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1

ст. 185 КК до штрафу в розмірі 850 грн;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , такого, що не має судимостей;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК.

Встановлені обставини
За вироком Київського районного суду м. Харкова від 18 червня

2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1

ст. 294 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі

ст. 75 цього Кодексу його звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Також вирішено питання щодо судових витрат і долі речових доказів.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 5 грудня 2019 року залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , а зазначений вирок районного суду без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів на підставах порушення ними вимог кримінального процесуального закону,

а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з пунктами 3 і 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вказівку на судове рішення, що оскаржується, та обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону захисник, формально посилаючись у касаційній скарзі на порушення місцевим та апеляційним судами вимог процесуального права, не навів обґрунтування незаконності вироку й ухвали відповідно до статей 412, 413 КПК, не зазначив, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень з огляду на положення

статей 284, 370, 374, 404 та 419 КПК, а також ст. 294 КК у їх взаємозв`язку.
В касаційній скарзі не зазначено,чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, та яких конкретно доводів, наведених в його апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі

не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також захисник у касаційній скарзі не навів конкретних доводів як щодо підстави для закриття кримінального провадження, на яку посилається, так і щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів захисника в апеляційній скарзі з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі захисник наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали міський та апеляційний суди, що відповідно до статей 433,

438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3