Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 000146 від 29 січня 2013 року за апеляційною скаргою прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого, ?

за ч.4 ст. 358, ч.1 ст.382, ч.1 ст. 388 КК України, ?

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.382, ч.1 ст.388 КК України, призначено покарання :
за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
за ч.1 ст.388 КК України ? у виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточну міру покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання, в зв`язку із минуванням строків давності.
ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.358 КК України ? у використанні завідомо підробленого документа, за недоведеністю, виправдавши за вказаним обвинуваченням.
За вироком суду ОСОБА_6 , діючи умисно у власних інтересах, вчинив невиконання та перешкоджання виконанню рішення суду при наступних обставинах.
Виконавчим листом Сарненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №2-141/2010 р., за позовом ОСОБА_7 , який набрав законної сили 17.03.2010 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь останнього 148 253 грн. 48 коп. по договорам позики, 3599 грн. 99 коп. установленого індексу інфляції та 11163 грн. 10 коп. трьох процентів за прострочення виплати боргу; виконавчим листом Сарненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №2-392/2010 р., за позовом ОСОБА_7 , який набрав законної сили 06.04.2010 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь останнього 174826 грн. 48 коп. за договором позики та 120 грн. витрати на ІТЗ розгляду справи; виконавчим листом Сарненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №1718/1614/2012 р., за позовом ОСОБА_7 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов`язання, який набрав законної сили 06.06.2012 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь останнього 31802 грн. 83 коп. боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за період з 17.03.2010 року по 20.04.2012 року та три відсотки річних від простроченої суми боргу за період з 17.03.2010 року по 20.04.2012 року в сумі 20467 грн. 52 коп., 522 грн. 70 коп. у відшкодування витрат понесених позивачем на оплату судового збору, всього 52270 грн. 25 коп.; виконавчим листом Сарненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №572/1696/14-ц., за позовом ОСОБА_7 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання, який набрав законної сили 09.06.2014 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь останнього 30767 грн. 94 коп. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, процентів річних в зв`язку із простроченням виконання грошових зобов`язань, 307 грн. 68 коп. судових витрат по оплаті судового збору; виконавчим листом Сарненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №572/85/15-ц, за позовом ОСОБА_7 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов`язання, який набрав законної сили 24.03.2015 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь останнього 91428 грн. 52 коп. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних в зв`язку з простроченням виконання грошових зобов`язань за період з 18.04.2014 року по 09.02.2015 року, 914 грн. 29 коп. у відшкодування сплаченого судового збору; виконавчим листом Сарненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №572/2682/15-ц, за позовом ОСОБА_7 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов`язання, який набрав законної сили 31.08.2015 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь останнього 182137 грн. 30 коп. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, процентів річних в зв`язку із простроченням виконання грошових зобов`язань за період з 10.02.2015 року по 20.07.2015 року, 1821 грн. 37 коп. судових витрат по оплаті судового збору.
На виконання вищезазначених виконавчих листів Сарненського районного суду Рівненської області державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та надано строк для добровільного виконання рішень. В подальшому державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженні, з метою стягнення з боржника на користь ОСОБА_7 заборгованості по грошових зобов`язаннях, 20.05.2011 року описано та накладено арешт на майно останнього, яке відповідно до пропозиції державного виконавця запропоновано стягувачу залишити за собою в рахунок погашення боргу, про що ОСОБА_6 письмово повідомлялося 17.01.2017 року та 03.06.2017 року. Однак ОСОБА_6 , будучи 20.05.2011 року належно повідомленим про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, всупереч ст. 19, 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження», рішень Сарненського районного суду Рівненської області не виконав.
Таким чином, з 17 березня 2010 року, тобто з моменту набрання законної сили першого рішення Сарненського районного суду Рівненської області, по даний час, ОСОБА_6 , діючи умисно, достовірно знаючи про обов`язковість виконання рішення суду, в порушення вимог ст. 124 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент пред`явлення обвинувачення), маючи можливість на його виконання, не вжив будь-яких заходів щодо фактичного виконання рішень суду та сплати грошового боргу на користь ОСОБА_7 на загальну суму 697 611 грн. 04 коп.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України ? умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили та перешкоджання його виконанню.
Окрім того, на виконання виконавчих листів, по зведеному виконавчому провадженню №19550175 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 заборгованості по грошових зобов`язаннях, на території господарства за місцем проживання боржника, що розташоване по АДРЕСА_1 , 20.05.2011 року, о 11 год. 30 хв., заступником начальника відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції ОСОБА_8 , було описано та накладений арешт на верстат брусувальний (в не робочому стані), модель Ц 2 КМ, заводський номер 325, кирпич вогнетривкий в загальній кількості 840 шт., рельса металева, довжиною 5 м., рельса металева, довжиною 1,4 м., двигун електричний, потужністю 45 кВт (в неробочому стані), двигун електричний, потужністю 30 кВт (в неробочому стані), двигун електричний, потужністю 4 кВт, в кількості 4 шт. (в неробочому стані), верстат заточний, верстат заточний 1450/У, серійний номер , рейка зрощена (дошка необрізана, довжиною по 2 м.), загальною кількістю 15 м3, рейка обрізна, (дошка довжиною по 2 м.), загальною кількістю 14 м3, рейка зрощена (оброблений брус, довжиною по 2 м.), загальною кількістю 6 м , дошка сира (необроблена, різної довжини), загальною кількістю 17 м3, рейка зрощена (необроблена, довжиною по 4 м.), загальною кількістю 7,5 м3, дошка обрізна (довжиною по 4 м.), загальною кількістю 7 м3, дошка необрізна (довжиною по 4 м.), загальною кількістю 20 м3, дошка некондиційна (довжиною по 4 м.), загальною кількістю 3 м3, яке передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , та попереджено останнього про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.
В подальшому, 08.08.2013 року, ВДВС Сарненського РУЮ під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженні, направлених на задоволення боргових потреб стягувачів, останнім скеровано лист щодо залишення пиломатеріалів за собою, в рахунок погашення боргу, вартість яких, згідно висновку про вартість майна, а саме пиломатеріалів та рельси, згідно акту опису й арешту майна від 20.05.2011 року, що належить ОСОБА_6 , становить 62 373 грн., на що стягувач ОСОБА_9 погодився написанням відповідної заяви.
Так, 01.02.2013 року державним виконавцем ВДВС Сарненського РУЮ, під час проведення виконавчих дій, пов`язаних з оцінкою майна, виявлено відсутність частини описаного та арештованого майна, а саме: рейка обрізна, (дошка довжиною по 2 м.), загальною кількістю 14 м3, орієнтовною вартістю 14 000 грн., рейка зрощена (оброблений брус, довжиною по 2 м.), загальною кількістю 6 м3, орієнтовною вартістю 6600 грн. та дошка обрізна (довжиною по 4 м.), загальною кількістю 7 м , орієнтовною вартістю 4200 грн. що засвідчено актом державного виконавця.
Окрім того, 25.04.2013 року до ВДВС Сарненського РУЮ надійшла заява від стягувача ОСОБА_7 про те, що останній бажає залишення за собою нереалізованого майна в рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим 11.06.2013 року державним виконавцем ОСОБА_10 , спільно з стягувачем здійснено виїзд за місцем розташування описаного та арештованого майна, а саме АДРЕСА_1 та виявлено відсутність частини майна, а саме: цегла вогнетривка, в кількості 840 шт., вартістю 2394 грн. та нождачно заточний станок "Егосгай 1450" вартістю 1677 грн.
Так, всупереч попередженню про кримінальну відповідальність за відчуження описаного та арештованого майна, ОСОБА_6 розтратив частину описаного та арештованого майна, а саме: рейка обрізна, (дошка довжиною по 2 м.), загальною кількістю 14 м3, орієнтовною вартістю 14 000 грн., рейка зрощена (оброблений брус, довжиною по 2 м.), загальною кількістю 6 м, орієнтовною вартістю 6600 грн. та дошка обрізна (довжиною по 4 м.), загальною кількістю 7 м3, орієнтовною вартістю 4200 грн., цегла вогнетривка, в кількості 840 шт., вартістю 2394 грн. та нождачно-заточний станок «Егосгай 1450 А», вартістю 1677 грн., загалом на загальну суму 28 871 грн.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.388 КК України - розтрата описаного та арештованого майна, здійснене особою якій це майно ввірено.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
А саме, ОСОБА_6 , діючи у власних інтересах, з метою невиконання та перешкоджання виконанню рішень Сарненського районного суду Рівненської області про стягнення на користь ОСОБА_7 заборгованості в загальній сумі 697 611 грн. 04 коп., які набрали законної сили, 20 травня 2011 року, о 11 год. 30 хв., перебуваючи в дома по місцю проживання, що в АДРЕСА_1 , під час здійснення державним виконавцем опису та арешту майна боржника, з метою задоволення позовних вимог стягувачів, надав завідома фіктивні накладні №32 від 24 липня 2008 року та №64 від 18 листопада 2008 року про купівлю деревообробного обладнання на загальну суму 314 200 грн., у зв`язку з чим майно ОСОБА_6 описане та арештовано не було.
В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на необґрунтованість і незаконність вироку суду в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Вказує, що суд невірно оцінив надані стоороною обвинувачення докази і безпідставно виправдав ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України. Наведені у вироку докази не були ретельно перевірені, зіставлені та належно оцінені у їх сукупності.
Судом не надано належної оцінки доказам винуватості обвинуваченого, зокрема оригіналам накладних № 64 від 18 листопада 2008 року та № 32 від 24 липня 2008 року, які надані суду для безпосереднього дослідження у судовому засіданні, висновку експерта 1.1-126/16 від 25 трвня 2016 рогку, показанням свідка ОСОБА_11 (на даний момент прізвище ОСОБА_12 ) та потерпілого ОСОБА_7 .
Висновки суду щодо виправдання обвинуваченого за ч.4 ст. 358 КК України є, на думку прокурора, необґрунтованими.
Зазначає, що виправдовуючи ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 К України судом, всупереч п.2 ч.1 ст. 411 КПК України, не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки.
Висновки суду, на переконання прокурора, в цій частині не ґрунтуються на доказах, досліджених під час судового розгляду, що свідчить про неповноту судового розгляду та відповідно до вимог ч.3 ст. 404 КПК України, є підставою для повторного дослідження доказів апеляційним судом.
Просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у злочинах, передбачених ч.1 ст. 382, ч.1 ст.388 КК України, визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 358 КК України за недоведеністю скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ч.1 ст.382, ч.1 ст. 388 КК України та призначити покарння:
за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
за ч.1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. ст. 388 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарння, у зв`язку з минуванням строків давності.
Враховуючи те, що судом першої інстанції не надано належну оцінку доказам, наданих стороною обвинувачення необхідно повторно допитати потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 (на даний момент прізвище ОСОБА_12 ), дослідити у судовому засіданні наступні докази, а саме: висновок експерта № 1.1-126/16 від 25 травня 2016 року судової почеркознавчої експертизи щодо встановлення достовірності підписів, здійснених ОСОБА_11 в накладних № 64 від 18 листопада 2008 року та № 32 від 24 липня 2008 року, а також оригінали накладних № 64 від 18 листопада 2008 року на № 32 від 24 липня 2008 року.
12 лютого 2020 року (вх.№ 1-1250/20) на адресу Рівненськогго апеляційного суду надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_7 , який просить апеляційний розгляд у даному кримінальному провадженні проводити без його участі, оскільки не має змоги з`явитись на призначену дату і час у судове засідання за станом здоров`я. Зазначає, що подану прокурором апеляційну скаргу підтримує повністю і просить її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_7 відповідно до вищезазначеного поданого ним клопотання щодо підтримання апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили та перешкоджання його виконанню, а також за ч.1 ст. 388 КК України, як розтрата описаного та арештованого майна, здійснене особою, якій це майно ввірено, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.

Прокурором оскаржується вирок суду першої інстанції як необґрунтований і незаконний в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України.

В задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у даному кримінальному провадженні в порядку ч.3 ст. 404 КПК України відмовлено за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Свій висновок про виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України суд першої інстанції мотивував не доведеністю поза розумним сумнівом стороною обвинувачення вини обвинуваченого.
Враховуючи положення п.1 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні і не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення.
Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст.94 КПК України, і сформувати повне й об`єктивне уявлення щодо обставин конкретного кримінального провадження та постановити відповідне процесуальне рішення.
Згідно вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів суд повинен належно мотивувати.
На переконання колегії суддів вказані вимоги судом першої інстанції не були дотримані належним чином.
Так, суд першої інстанції, досліджуючи висновок експерта №1.1-126/16 від 25 травня 2016 року почеркознавчої експертизи щодо встановлення достовірності підписів, здійснених ОСОБА_11 в накладних № 64 від 18 листопада 2008 року та №32 від 24 липня 2008 року, у мотивувальній частині вироку зазначає, що вказані накладні, у підробці яких обвинувачується ОСОБА_6 не були предметом дослідження суду під час судового провадження, оскільки не надані стороною обвинувачення.
Поряд з цим з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до постанови про прилучення документів від 19 березня 2013 року прилучено до кримінального провадження № 000146 накладну № 32 від 24 липня 2008 року, накладну № 64 від 18 листопада 2008 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 21, квитанцію до прибуткового касового ордера № 42, договір від 02 грудня 2010 року, заяву ОСОБА_11 від 28 січня 2013 року та постановлено вказані документи зберігати при кримінальній справі (Т.№ 1, а.м.к.п. 62).
З висновку експерта № 1.1-126/16 від 25 травня 2016 року судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що після її проведення досліджувані документи, зокрема, оригінали накладних № 32 від 24 липня 2008 року та № 64 від 18 листопада 2008 року упаковано в спецпакет експертної служби МВС з індивідувальним № 1830782 з самоклеючимося клапаном, що підтверджено ілюстрованою таблицею до висновку експерта, повернуто ініціаторові проведення експертизи разом з висновком (Т.№ 1, а.м.к.п. 307-313).
Висновок експерта і спеціальний пакет експертної служби МВС з індивідувальним № 1830782 отримано Сарненським відділом поліції ГУНП в Рівненськиій області 06 червня 2016 року за вх. № 1907 (Т.№ 1, а.м.к.п. 305)
Даний спецпакет знаходиться в Т.№ 2 матеріалів даного кримінального провадження, які були у розпорядженні суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку.
В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції ствердив, що до матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 було долучено оригінали накладних № 32 від 24 липня 2008 року та № 64 від 18 листопада 2008 року, ці накладні були в матеріалах провадження при винесенні судового рішення і суд мав можливість, досліджуючи висновок експерта їх дослідити. Прокурор зазначив, що не заявляв клопотання в суді першої інстанції про дослідження цих накладних, оскільки досліджувався висновок експерта.
За наведеного твердження суду про позбавлення стороною обвинувачення можливості дослідження під час судового провадження відповідних доказів оригіналів накладних № 32 від 24 липня 2008 року та № 64 від 18 листопада 2008 року у зв`язку з їх ненаданням є помилковим.
Таке поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні є недопустимим, та свідчить про неповноту судового розгляду, а висновок суду зроблений без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому судове рішення не може залишатися чинним.
Наведені порушення відповідно до ст.412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
З огляду на викладене, вирок суду підлягає безумовному скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурораа підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження в їх сукупності, а також належного дослідження доказів, і в залежності від встановленого прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги щодо безпідставності, на думку прокурора, виправдання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 358 КК України
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України,колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3