Справа № 645/1789/19
Провадження № 1-кп/645/544/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , 1985 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч.1 ст.162, ч.2 ст.353 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2019 року визначено розмір застави ОСОБА_8 у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, що складає 576 300 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року строк тримання під вартою обвинуваченого продовжено до 13 грудня 2019 року, із визначеною сумою застави у розмірі 576 300 грн.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, ОСОБА_8 , усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, переховувався від органів досудового розслідування і може у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів; - незаконно впливати на свідків, потерпілих.

Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обгрунтування клопотання зазначав, що клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прокурором вкотре не надано суду та учасникам кримінального провадження у письмовій формі та у строки передбачені законом, вважав що не має підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор нічим не підтверджені. Разом з тим, просив колегію суддів звернути увагу на те, що кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим ще коли він був студентом, крім того він раніше не судимий, перебуває під вартою більше 7 років, свою вину визнав в повному обсязі, співпрацював з досудовим слідством, щиро розкаявся в діянні, просив пробачення у потерпілих. ОСОБА_8 не є суспільно-небезпечною особою, має постійне місце проживання в родині. Разом з тим, вважає, що подальше тримання ОСОБА_8 під вартою є порушенням основоположних прав і свобод людини та направлене лише на те, щоб через начебто законний та правовий тиск на особу, обмежуючи її права та свободи, - змусити обвинуваченого нести додаткове покарання поза вироком суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника та заперечував проти клопотання прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та заперечувала проти клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Статтею 194 КПК України визначено, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є: наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи як заходи процесуального примусу застосовуються до обвинуваченого з метою запобігти можливості приховатися від слідства і суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та здійсненню правосуддя, а також запобігти спробам продовжити злочинну діяльність і полягають у обмеженні свободи пересування (ст. 177 КПК України).

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за процедурою, встановленою законом.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи («Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Оцінивши в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, необхідні для врахування при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, судова колегія вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не здатний забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , та уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим судова колегія продовжує обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб.

Серед іншого, суд враховує наступне: вагомість наявних доказів, досліджених судом, що обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, тобто суд вбачає наявність розумної обґрунтованої підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винними у вчиненні інкримінованих злочинів, при цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння; вік та стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний стан, відсутність у обвинуваченого судимостей.

Зважаючи на вказані обставини, враховуючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також переховуватись від суду, в зв`язку з чим, судова колегія вважає доведеним продовження існування ризиків, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, вказані вище обставини не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що клопотав захисник на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому продовжує строк обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначеною сумою застави у розмірі 576 300 грн.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Продовжити ОСОБА_8 , 1985 року народження, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 07 лютого 2020 року включно, із визначеною сумою застави у розмірі 576 300 грн.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3