Справа № 199/9785/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001925, який надійшов з Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, сторона захисту заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його постійного мешкання: АДРЕСА_1 .

Захисник ОСОБА_5 просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який, який непов`язаний з триманням під вартою.

Вирішуючи клопотання, суд враховує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Застосування тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Враховуючи обставини, які в сукупності необхідно оцінювати при продовженні запобіжного заходу, а саме: вагомість доказів про можливу причетність обвинуваченого до скоєння ним тяжкого умисного кримінального правопорушення проти власності, вчиненого повторно, за який законом у разі визнання винуватості, йому може бути призначено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, відсутність постійного місця роботи, репутацію обвинуваченого, який у минулому двічі засуджувався за скоєння тяжких умисних злочинів проти власності, звільнився з місця позбавлення волі 13.09.2019, а обвинувачується вже у скоєнні злочину за часом 19.11.2019, тобто за несуттєвого спливу часу після звільнення з місця позбавлення волі.

Також ще недопитані потерпілий та свідки, тому у суду є підстава вважати щодо можливого впливу на вказаних осіб з боку обвинуваченого.

ОСОБА_4 не має постійного житла у місті Дніпрі, офіційне не працював, тому з огляду на викладене, є достатні підстави вважати реальною наявність мети продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання спробам ухилення обвинуваченим від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню, скоєння інших злочинів.

Суд відхиляє посилення захисника, що ОСОБА_4 скоїв інший злочин, а не той за який його повідомлено про підозру, оскільки продовжується досліджуватися обсяг доказів, який визначений відповідно до ст.349 КПК України, а прокурор з іншим обвинувальним актом до суду не звертався.

Про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд також враховує, що відсутні відомості про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою у слідчому ізоляторі за станом здоров`я.

Крім того, при продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує також, необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобіганню спробам ухилення від суду або переховування, скоювати інші злочини, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, і необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, суд, перевіряючи підстави утримання обвинуваченого під вартою, не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ґрунтуючись, окрім вищенаведених обставин, і на характері пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які становлять підвищену суспільну небезпеку та виправдовує перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.199,331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України, - у Державній установі виконання покарань (№4) управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 березня 2020 року включно.

Відмовити у задоволенні клопотання: обвинуваченому ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт; захиснику ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який, який непов`язаний з триманням під вартою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання, потерпілому до відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1