Справа № 344/1441/20
Провадження № 1-кс/344/688/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000120 від 29.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що 29.01.2020 близько 01:10 год. ОСОБА_6 разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 приїхали за адресою АДРЕСА_1 , з метою зустрічі із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_6 . Перебуваючи у дворі вказаного будинку до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшов ОСОБА_8 , який тримав у руках мисливську рушницю марки «Francolin LZR-P001 к. НОМЕР_1 ». В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 . У свою чергу ОСОБА_8 втілюючи у життя свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 здійснив у напрямку останнього не менше трьох цілеспрямованих пострілів із мисливської рушниці. Почувши дані постріли до ОСОБА_8 вийшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється його співробітником, маючи при собі пістолет марки «Форт-12Р 9мм». ОСОБА_4 побачивши, що ОСОБА_8 здійснює постріли у напрямку ОСОБА_7 взяв до рук пістолет марки «Форт-12Р 9 мм» та маючи на меті умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_7 підійшов до останнього та здійснив у його напрямку два цілеспрямовані постріли у життєво-важливі ділянки тіла грудну клітку ззаду. Після чого ОСОБА_7 зміг втекти. Таким чином ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виконали усі дії, які вважали за необхідне для доведення свого злочинного умислу спрямованого на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , однак не довели його до завершення з причин, які не залежали від їх волі, оскільки останній втік. Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої половини грудної клітки та непроникаючого вогнепального поранення поперекової та клубової ділянки зліва.
29.01.2020 року ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня йому оголошено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинений ним особливо тяжкий злочин; п. 3 - незаконно впливати на свідків, оскільки після отримання додатків до клопотання, щодо обрання міри запобіжного заходу йому будуть відомі їхні анкетні дані та адреси проживання; п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У зв`язку з наведеним застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечив проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за недоведеністю ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необґрунтованості підозри. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів клопотання вбачається, що 29 січня 2020 року ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня йому оголошено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України.
Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі..
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Прокурором також частково доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Але прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, також не конкретизовано, як підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Не може впливати на застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі, оскільки вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину ще не доведена.
Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, міцність соціальних зв`язків, наявність офіційного місця роботи та місця проживання.
Окрім того, поза увагою слідчого судді не залишилась та обставина, що із матеріалів клопотання та його обґрунтування вбачається що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої половини грудної клітки та непроникаючого вогнепального поранення поперекової та клубової ділянки зліва. Постріли ОСОБА_4 здійснював із пістолета марки «Форт-12Р 9 мм» гумовими кулями. Тобто твердження про те що такими діями він виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого злочинного умислу спрямованого на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 на даному етапі досудового розслідування не доведені та прокурором належним чином не обґрунтовані.
Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло в період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. з покладенням на нього додаткових обов`язків і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням обставин справи, строк дії ухвали слід визначити до 30 березня 2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України,-
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, офіційно працевлаштованого на посаді диспетчера охоронної фірми «Рубіж», із середньою спеціальною освітою, розлученого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому залишати квартиру АДРЕСА_3 , в період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Івано-Франківськ, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 30 березня 2020 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 03 лютого 2020 року о 09 год. 00 хв.