Справа № 492/362/19
Провадження № 1-кп/492/11/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: Головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000524 від 07 жовтня 2018 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирнопілля Арцизького району Одеської області, болгарина, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 06.10.2018 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, знаходячись біля кафе-бару, розташованого по вул. Центральній, буд. № 111, с. Мирнопілля Арцизького району Одеської області, на майданчику, де відвідувачі бару танцювали, після чого останній почав спілкуватися з потерпілим ОСОБА_4 .

Далі, в ході раптово виниклої сварки, що склалася між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , умисно, завдав одного удару кулаком лівої руки в область голови зліва в ділянку верхнього краю центральної лівої надбрівної дуги, від чого останній впав на землю. Після того ОСОБА_4 встав з землі та направився в сторону ОСОБА_6 та далі ОСОБА_6 завдав одного удару кулаком лівої руки в область лиця зліва в ділянку нижнього повіка лівого ока ОСОБА_4 ,від чого останній впав на землю, після чого лежачому на землі ОСОБА_4 завдав ще один удар кулаком лівої руки в область голови справа в ділянку правої щоки, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми у формі струсу головного мозку, садно по верхньому краю центра лівої надбрівної дуги, синця на верхній і нижній повіці лівого ока, крововилив в білкову оболонку лівого ока, синця по внутрішній поверхні слизової оболонки правої щоки, які згідно висновку експерта від 14.11.2018 року, не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, цивільний позов не визнав та пояснив суду, що 06.10.2018 року вони знаходились на сумісному заході. На вулиці на танцмайданчику у нього з ОСОБА_4 виникла розмова. В ході розмови, щось ОСОБА_4 або йому не сподобалось в словах і поступово це викликало у ОСОБА_4 агресію. Спілкувались вони можливо 20 хвилин. Потім коли підійшли їх дружини, він та ОСОБА_4 тримались рука за руку. Він притримував руку, а ОСОБА_4 почав його штовхати в грудну частину тіла. Потім він зі своєю дружиною відійшли від того місця, де стояли. ОСОБА_4 виражався на його адресу нецензурними словами. Пройшов якийсь час, він зайшов всередину приміщення, де було свято. Вийшовши на вулицю, він підійшов до ОСОБА_4 та простягнув руку в знак поваги до нього, на що він відповів ударом по його руці і почав наносити йому удари в тіло, приблизно 2 удари він наніс йому в корпус. Він почав відходити, і ОСОБА_4 , напевно, спіткнувшись впав. Він не заперечує, що в ході того, що він відходив і десь махнув рукою і щось там можливо трапилось. Після падіння ОСОБА_4 , він розвернувся та направився до свого автомобіля, який знаходився навпроти танцмайданчика, потрібно було пройти через дорогу. Коли він підійшов до свого автомобіля та відкрив водійську двір, і у цей момент підбіг ОСОБА_4 та почав наносити йому удари по потилиці, по задній частині тіла, по голові, і він звичайно же відбивався від ударів. Це тривало недовго, миттєво усе трапилось, потім підбігли їх дружини та гості, які були запрошені на свято, та почали відтягувати ОСОБА_4 , а він як стояв на своєму місці біля машини, так і залишився стояти. Коли відтягнули ОСОБА_4 , приблизно на 20 метрів від нього, ОСОБА_4 почав висловлюватися нецензурними словами в його адресу. Потім ОСОБА_4 поїхав додому, а він зайшов усередину приміщення, вмився та знаходився у залі ще 20 хвилин. Від ударів ОСОБА_4 у нього був струс головного мозку, ушкодження носа, і він знаходився на домашньому лікуванні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив суду, що 06.10.2018 року його з дружиною запросили на день народження. Вони вийшли на вулицю танцювати, до нього підійшов ОСОБА_6 , і він припускає, що у нього спочатку була до нього неприязнь. ОСОБА_6 підійшов до нього, спочатку усе було нормально, потім почалась розмова, яка тривала 10 15 хвилин. В ході розмови ОСОБА_6 говорить йому: «Розумієш, що потрібно залишатися насамперед людиною», на що він відповів: «В сенсі? Я розумію, а що ти цим хочеш сказати, що я не людина?», на що ОСОБА_6 йому відповів: «Ні» і починає на його адресу висловлюватися нецензурними словами, а неприязнь виникла до нього, у зв`язку з тим що він з батьком обвинуваченого разом працювали, і потім батька ОСОБА_6 звільнили з роботи і обвинувачений йому мстить. Він хотів відійти, однак ОСОБА_6 тримав його двома руками, і це побачила дружина ОСОБА_6 та підійшла до них і каже: «Васю, відійди!», до них також підійшла і його дружина. Потім дружина ОСОБА_6 його забрала в сторону. Крім нього з дружиною та ОСОБА_6 та його дружини нікого не було, усі були на танцмайданчику. Вони відійшли в сторону. Потім через 5 7 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 обійшов з другої сторони, схопив його за руку і наніс удар і він впав вперед. На майданчику стояли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , його дружина, ОСОБА_10 . ОСОБА_6 наніс йому 2 - 3 удари. Його підняли, почали витирати кров. ОСОБА_6 до своєї машини не підходив. Дружина намагалась утримати його, але він відірвався від неї, вийшов на світло і у цей момент відчув удар. Підбігла його дружина, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 . Він не встиг навіть вдарити ОСОБА_6 або штовхнути. Все це безпосередньо відбувалось на очах у свідків. Після цього їх розборонили, і в ході коли відбувалась бійка, ОСОБА_6 вдарив його дружину, і вдарив ще ОСОБА_11 , коли вона розбороняла. Після всього цього, коли його відтягли, принесли воду і почали вмивати від крові, ОСОБА_6 відійшов, його дружина забрала, він вслід висловлювався нецензурними словами. Після чого він разом з дружиною поїхали додому, а ОСОБА_6 залишився. Цивільний позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Провина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.10.2018 р. № 0000524, з якого вбачається, що 07.10.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 06.10.2018 р. ОСОБА_6 в ході виниклого конфлікту на ґрунті неприязних відносин наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , який знаходився біля бару «Петрович», що розташований по вул. Центральна с. Мирнопілля Арцизького району, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 104 т. 1);

- заявою, з якої вбачається, що 07 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Арцизького ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 06.10.2018 р., знаходячись у барі «Петрович», розташованому по вул. Центральній с. Мирнопілля Арцизького району, в ході сварки наніс заявнику тілесні ушкодження (а.с. 105 т. 1);

- висновком експерта № 21 від 14.11.2018 р., відповідно до якого при огляді і згідно з даним медичної документації, у підекспертного ОСОБА_4 маються наступні тілесні ушкодження: закрита внутрішньочерепна травма у формі струсу головного мозку; садно по верхньому краю центра лівої надбрівної дуги; синець на верхній і нижній повіці лівого ока; крововилив в білкову оболонку лівого ока; синець по внутрішній поверхні слизової оболонки правої щоки. Наявні тілесні ушкодження могли виникнути в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто руки, стиснутої в кулак. Дані тілесні ушкодження, не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.с. 106 107 т. 1).

По кількості тілесних ушкоджень можна припустити, що мало місце не менш 3 точок прикладання травмуючої сили.

Не виключається виникнення наявних тілесних ушкоджень в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто руки, стиснутої в кулак. З урахуванням характеру, локалізації, виявлених тілесних ушкоджень, а також обставин справи відсутність даних за падіння та удару обличчям об твердий предмет, можна заключити, що тілесні ушкодження не могли бути спричинені при падінні з висоти власного зросту.

За морфологічними особливостями тілесних ушкоджень: синець темно-синього кольору, з більш світлими розпливчастими жовтуватими межами, садно-покрите червоно-коричневою кіркою вище рівня шкіри з щільно притиснутими краями, наявність набряку, крововиливу, можна припустити, що не виключається їх виникнення у вказаний в ухвалі строк, тобто 06.10.2018 року. Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що експертиза є неналежним доказом, оскільки проведена з рядом порушень, лікування потерпілого проходило не згідно Протоколу. Разом з тим, вказаний висновок експерта не оскаржено та в судовому засіданні клопотання про проведення повторної експертизи заявлено не було. Тому суд вважає належним та допустимим доказом висновок експерта № 21 від 14.11.2018 р.

- висновком експерта від 16.12.2019 року № 153, згідно якого при огляді, і згідно даним медичної документації, у під експертного ОСОБА_6 , маються наступні тілесні ушкодження: закрита, внутрішньочерепна травма у формі струсу головного мозку. Наявне тілесне ушкодження могло виникнути в разі дії тупого предмету, або удару о такий, можливо при механізмі вказаному постраждалим, тобто руки. Дане тілесне ушкодження, не було небезпечним для життя, потягло за собою розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я. Встановлений діагноз лікарем - спеціалістом Одеської обласної клінічної лікарні від 04.06.2019 року: «распространенный остеохондроз позвоночника с небольшой локализацией в шейном отделе (посттравматический) 06.10.18г. Грыжа межпозвоночного диска С6-С7. Правосторонняя цервекобрахиалгия, умеренно выраженной мышечно-тонический синдром», відноситься до захворювання, і при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався. В разі відсутності в медичній документації описання наявності тілесних ушкоджень, відповісти на питання яка кількість точок прикладання травмуючої сили, не має можливості. Згідно даним медичної документації, на тілі ОСОБА_6 , а також в ділянці голови, не описані ушкодження мяких тканин, у вигляді синців, саден або ран, тому висказатися конкретніше про імовірний час отримання тілесного ушкодження, не представляється можливим. Тілесне ушкодження в формі струсу головного мозку ОСОБА_6 міг отримати, як 06.10.2018 року, так до і після даного строку (а.с. 42 43 т. 2);

- ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 17.12.2018 року про тимчасовий доступ до оригіналів аудіо-відеозаписів з камер відеоспостереження, розташованих в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , за 06.10.2018 р.;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2019 р., відповідно до якого 14.01.2019 р. ОСОБА_12 в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , надав тимчасовий доступ до CD-R диску сірого кольору з надписом ТДК;

- протоколом огляду від 14.01.2019 р., згідно з яким проведено огляд компакт-диску «CD-R» з відеофрагментом, вилученого в ході тимчасового доступу у «Кафе у ОСОБА_13 », що розташоване по АДРЕСА_1 , відповідно до якого файл № 6 під назвою НОМЕР_1 , наявний на диску, відображає події, що відбувалися 06.10.2018 р. біля кафе «У Петровича», розташованого по вул. Центральній с. Мирнопілля Арцизького району Одеської області, та містить відеозапис як ОСОБА_6 наносить один удар ОСОБА_4 , від якого останній падає на землю, після чого піднімається та біжить в сторону ОСОБА_6 (а.с. 111 120 т. 1);

- дослідженим в судовому засіданні компакт-диском «CD-R» з відеофрагментом, вилученим в ході тимчасового доступу у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по вул. Центральній с. Мирнопілля Арцизького району Одеської області, на якому міститься файл № 6 під назвою НОМЕР_1 , що відображає події, які відбувалися 06.10.2018 р. біля кафе «У Петровича», розташованого по АДРЕСА_1 , та містить відеозапис як потерпілий ОСОБА_4 провокуючи конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_6 , першим намагається нанести удар обвинуваченому, однак промахується, після чого обвинувачений ОСОБА_6 наносить один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_4 з правого боку, від якого останній падає на землю, та відходить від потерпілого, не продовжуючи конфлікт, а далі направляється в сторону стоянки автомобілів. Потерпілий, підвівшись з землі, біжить за обвинуваченим ОСОБА_6 , провокуючи продовження конфлікту;

- ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 16.01.2019 року про арешт майна, вилученого під час огляду 14.01.2019 року;

- протоколами проведення слідчого експерименту від 19.01.2019 р., відповідно до яких свідок ОСОБА_14 розповідає та показує на манекені, як ОСОБА_6 завдає одного удару кулаком лівої руки в область правої щоки ОСОБА_4 , від чого останній впав на землю. Далі ОСОБА_14 розповідає та показує, як вона побачила, що коли ОСОБА_4 піднявся з землі, то пішов в сторону машини, куди направився ОСОБА_6 , через те, що побоявся, що останній розіб`є його автомобіль. Далі ОСОБА_14 розповідає, що коли вона підійшла до ОСОБА_6 , то побачила, що її чоловік ОСОБА_4 лежить на землі, а над ним стоїть ОСОБА_6 , який завдає декілька ударів в область лівої частини обличчя ОСОБА_4 . Вказані дії ОСОБА_14 показує на манекені, зазначаючи при цьому, що удари ОСОБА_6 завдавав лівою та правої рукою в область голови ОСОБА_4 (а.с. 122 125 т. 1). Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив визнати протоколи проведення слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки він проводився за відсутності ОСОБА_15 та не в місці, де відбувались події. Суд критично ставиться до доводів захисника ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ст. 290 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Таким чином, стаття 290 КПК України не передбачає обов`язкову участь підозрюваного у слідчому експерименті, також не є обов`язковим проведення слідчого експерименту саме на місці події.
- таблицею ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту 19.01.2019 р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2019 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 розповідає та показує на манекені, як ОСОБА_6 завдає йому одного удару кулаком лівої руки в область правої частини лиця в область щоки, від чого він впав на землю. Далі ОСОБА_4 розповідає та показує, як піднявся з землі та через те, що побоявся, що ОСОБА_6 пошкодить його машину, направився в сторону ОСОБА_6 , після чого останній завдав один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя в брову ОСОБА_4 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_6 завдав декілька ударів кулаком в область лівої частини обличчя, при цьому ОСОБА_6 завдавав удари лівою рукою та один удар кулаком правої руки (а.с. 127 130 т. 1);

- таблицею ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту 19.01.2019 р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2019 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_10 розповідає та показує на манекені, як ОСОБА_6 тисне руку ОСОБА_4 , на що останній відштовхує його руку та штовхає двома руки в область грудей, на що ОСОБА_6 завдає ОСОБА_4 одного удару кулаком, однак яким саме та куди, свідок не бачив. Від вказаного удару ОСОБА_4 впав, далі піднявся з землі та побіг в сторону ОСОБА_6 ;

- таблицею ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту 19.01.2019 р.;

- постановою слідчого від 14.01.2019 р. про перекваліфікацію дій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України;

- постановою слідчого від 14.01.2019 р. про визнання предметів речовими доказами: компакт-диску «CD-R» з фрагментами з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- показами потерпілого ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , який в ході допиту в судовому засіданні показав суду, що 06.10.2018 р. знаходився в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та вийшов на вулицю, де був танцювальний майданчик, де побачив, як ОСОБА_6 простягнув ОСОБА_4 руку, однак останній його відштовхнув. Далі ОСОБА_4 впав, однак в результаті поштовху чи удару від ОСОБА_6 свідку невідомо, оскільки потерпілий стояв до нього спиною та свідок не бачив поштовху чи удару. Далі ОСОБА_6 направився до автомобілів, а ОСОБА_4 пізвівся з землі і побіг за ним. Свідок бачив, що біля автомобілів відбувається якась сутичка, однак оскільки в той час вже було темно, не бачив, чи наносив ОСОБА_6 . ОСОБА_4 удари. Коли ОСОБА_10 підійшов до автомобілів, то побачив, що ОСОБА_16 впала, а між обвинуваченим та потерпілим сутичка вже припинилася;

- показами свідка ОСОБА_14 , яка в ході допиту в судовому засіданні показала суду, що вона та її чоловік ОСОБА_4 вийшли з приміщення кафе, де спочатку ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_4 спокійно розмовляли, однак потім між ними виник конфлікт. Вона та дружина ОСОБА_6 підійшли до чоловіків та відвели їх у різні сторони. ОСОБА_4 повідомив їй, що спочатку ОСОБА_6 з ним спокійно розмовляв, однак потім почав ображати. Свідок та ОСОБА_4 хотіли піти додому, однак ОСОБА_6 почав направлятися в сторону її чоловіка ОСОБА_4 . Свідок стала між ними, однак ОСОБА_6 через її голову вдарив ОСОБА_4 та останній впав на землю. Потім підійшла ОСОБА_9 та допомогла підняти її чоловіка, у якого почалася кровотеча з носа, а потім ОСОБА_9 пішла в приміщення кафе, щоб взяти серветки та повідомити, що відбувається бійка. ОСОБА_4 підвівся, а ОСОБА_6 пішов через дорогу. ОСОБА_4 злякався за службовий автомобіль, який знаходився навпроти, та до якого прямував ОСОБА_6 і побіг за ним. Свідок попрямувала слідом. Підійшовши до машин, свідок побачила, що її чоловік ОСОБА_4 лежить на землі, а ОСОБА_6 наносить йому удари. ОСОБА_14 намагалася їх розборонити, однак ОСОБА_6 штовхнув її і вона вдарилася головою. В результаті нанесених ударів у її чоловіка ОСОБА_4 був синець на лівій стороні та розпухла брова, а також був струс мозку, його нудило та паморочилася голова. Також свідок повідомила, що коли вона підійшла до автомобілів, свідка ОСОБА_10 та батька обвинуваченого ОСОБА_6 там не було;

- показами свідка ОСОБА_17 , яка в ході допиту в судовому засіданні показала суду, що 06.10.2018 року вона знаходилась в приміщенні кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 . Коли вона вийшла на вулицю, то побачила ОСОБА_4 , на обличчі якого була кров. ОСОБА_4 поїхав додому. ОСОБА_6 молодшого вона взагалі там не бачила. Потім усі зайшли до зали, і в кафе також зайшов ОСОБА_6

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в ході допиту в судовому засіданні показала суду, що 06 жовтня 2018 року в темний час доби, вони знаходились біля кафе бару та танцювали. ОСОБА_4 стояв окремо. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , і вона побачила, що вони почали битися, вона підійшла та побачила що ОСОБА_4 лежав на спині, а ОСОБА_6 його бив ногами та руками біля 4 разів. Вони нахилились підіймати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 її вдарив по обличчю. Дружина ОСОБА_4 ОСОБА_18 його підійняла, повитирала йому кров і вони поїхали додому. Вона побачила, що у ОСОБА_4 був побитий лоб, око. Також при бійці були присутні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Свідка ОСОБА_10 вона не бачила. Крім них, чоловіків не було. Вона поїхала додому, а ОСОБА_6 ще залишився в кафе. У ОСОБА_6 вона тілесних ушкоджень та крові не бачила.

- показами свідка ОСОБА_8 , яка в ході допиту в судовому засіданні показала суду, що була на танцювальному майданчику, куди підійшов потерпілий ОСОБА_4 , щоб теж потанцювати. На деякий час свідок відвернулася, а коли повернулася в коло, побачила, що ОСОБА_4 встає з колін, а ОСОБА_6 стоїть біля нього. В той момент біля ОСОБА_4 знаходилися свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , а також ОСОБА_20 . Далі ОСОБА_6 повернувся та пішов через дорогу до свого автомобіля. Чи були наявні у ОСОБА_4 тілесні ушкодження на обличчі, свідок не пам`ятає. Після того, як ОСОБА_4 підвівся, то пішов за ОСОБА_6 , а свідок залишилася на танцювальному майданчику;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка в ході допиту в судовому засіданні показала суду, що була на танцювальному майданчику та стояла обличчям до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Бачила, що спочатку вказані особи розмовляли, а потім ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 удар рукою в обличчя, від якого останній впав на землю. Свідок ОСОБА_9 побачила, що у ОСОБА_4 був розбитий ніс і йшла кров, та направилася до кафе, щоб покликати власників та батька ОСОБА_6 . Взявши серветки в приміщенні, вийшла на поріг кафе, однак конфлікт перемістився за автомобілі, куди свідок не пішла;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка в ході допиту в судовому засіданні показала суду, що вона танцювала на танцювальному майданчику, а її чоловік ОСОБА_6 розмовляв з ОСОБА_4 , розмовляли вони голосно, емоційно, ОСОБА_4 був агресивним. Вона відвела свого чоловіка в сторону та поговорила з ним, а потім пішла танцювати. ОСОБА_6 в цей час пішов всередину кафе. Через хвилин п`ять її чоловік вийшов з кафе, підійшов до свідка та сказав їй, що хоче потиснути руку ОСОБА_4 в знак примирення. Коли ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , свідок побачила, що останній бив по обличчю її чоловіка, на що ОСОБА_6 відштовхнув його і ОСОБА_4 впав на землю, а ОСОБА_6 пішов до автомобіля, щоб не продовжувати конфлікт. За ним попрямував ОСОБА_4 , а потім його дружина ОСОБА_14 . Свідок ОСОБА_19 пішла слідом за ними і побачила, що ОСОБА_4 наносить удари її чоловікові в голову ззаду, так як ОСОБА_6 стояв обличчям до машини і щось звідти діставав. Потім коли її чоловік повернувся обличчям до ОСОБА_4 , вони почали битися, а свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_14 їх розбороняти. Також свідок повідомила, що коли вона підійшла до автомобілів, батька обвинуваченого ОСОБА_6 там не було;

- показами свідка ОСОБА_21 , який в ході допиту в судовому засіданні показав суду, що вийшов з кафе на вулицю, підійшов до дороги та побачив, що обвинувачений ОСОБА_6 стояв на стоянці біля машини та тримався за обличчя. Біля ОСОБА_6 свідок ОСОБА_21 нікого більше не бачив. На його запитання, що трапилося, ОСОБА_6 відповів, що його вдарив ОСОБА_4 . Свідок запросив ОСОБА_6 та його дружину до столу. Обвинувачений вмився і вони з дружиною ще приблизно хвилин 20 знаходилися в кафе;

- показами свідка ОСОБА_6 , який в ході допиту в судовому засіданні показав суду, що був запрошений на ювілей в якості фотографа. Вийшов на вулицю фотографувати людей та підійшов до сина, обвинуваченого ОСОБА_6 . Побачив, що у нього розбите обличчя, кровотеча з носа, і запитав, що трапилося. Син відповів, що його побив ОСОБА_4 . Свідок відійшов від сина і підійшов до ОСОБА_4 , який вдарив його по обличчю, і поводив себе неадекватно;

Суд в силу положень ч. 4 ст. 97 КПК України не визнає доказами і не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , які допитані судом, оскільки ці свідки не були безпосередніми очевидцями сварки та бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 .

Крім того, суд не визнає доказами і не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 , оскільки як вбачається з показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , він був відсутній на танцювальному майданчику та стоянці автомобілів, тому також не був безпосереднім очевидцем сварки та бійки між обвинуваченим та потерпілим, а також нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 . Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відео вбачається, що ОСОБА_6 направився в бік стоянки, де відбувалась бійка, після спливу значного часу, з моменту, як потерпілий ОСОБА_4 побіг за обвинуваченим ОСОБА_6 . У зв`язку з цим суд ставить під сумнів показання вищевказаного свідка, враховуючи при цьому, що він є батьком обвинуваченого та зацікавлений в тому, щоб обвинуваченого ОСОБА_6 не було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Більш того, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Згідно вимог ч. 1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. А ч. 5 ст. 95 КПК України визначає, що особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом вищевказані свідки очевидцями подій не були, а отже їх показання будь - якого істотного впливу на прийняття судом рішення не мають.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_6 , даним ним у судовому засіданні, та доводів, викладених у запереченні його захисника - адвоката ОСОБА_7 , про завдання потерпілому тілесних ушкоджень в стані необхідної самооборони. Такі показання обвинуваченого повністю були спростовані сукупністю вищевикладених доказів, які здобуті у відповідності з нормами КПК України.

Доводи обвинуваченого та його захисника про заподіяння ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження у стані необхідної оборони, що прямо впливає на правильність кваліфікації інкримінованих йому дій, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який стверджував, що після падіння від удару біля автомобілів, обвинувачений ОСОБА_6 завдав йому ще декілька ударів руками та ногами по голові. Аналогічні показання з цього приводу надали свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_11 . При цьому сам обвинувачений ОСОБА_6 зазнавав лише про удар в область тулуба потерпілому, однак тілесні ушкодження, які були заподіяні потерпілому ОСОБА_4 , неможливо отримати від одного удару в область тулуба.

Ці відомості повністю узгоджуються з письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме висновком експерта № 21 від 14.11.2018 р., відповідно до якого при огляді і згідно з даним медичної документації, у підекспертного ОСОБА_4 маються наступні тілесні ушкодження: закрита внутрішньочерепна травма у формі струсу головного мозку; садно по верхньому краю центра лівої надбрівної дуги; синець на верхній і нижній повіці лівого ока; крововилив в білкову оболонку лівого ока; синець по внутрішній поверхні слизової оболонки правої щоки. Наявні тілесні ушкодження могли виникнути в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто руки, стиснутої в кулак. Дані тілесні ушкодження, не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. По кількості тілесних ушкоджень можна припустити, що мало місце не менш 3 точок прикладання травмуючої сили. Не виключається виникнення наявних тілесних ушкоджень в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто руки, стиснутої в кулак. З урахуванням характеру, локалізації, виявлених тілесних ушкоджень, а також обставин справи відсутність даних за падіння та удару обличчям об твердий предмет, можна заключити, що тілесні ушкодження не могли бути спричинені при падінні з висоти власного зросту. За морфологічними особливостями тілесних ушкоджень: синець темно-синього кольору, з більш світлими розпливчастими жовтуватими межами, садно-покрите червоно-коричневою кіркою вище рівня шкіри з щільно притиснутими краями, наявність набряку, крововиливу, можна припустити, що не виключається їх виникнення у вказаний в ухвалі строк, тобто 06.10.2018 р. Показання обвинуваченого ОСОБА_6 також спростовані протоколами слідчого експерименту з таблицями ілюстрацій до них від 19.01.2019 року за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_4 згідно яких усі згадані учасники вказували на один і той же механізм завдання тілесних ушкоджень, а також дружини обвинуваченого свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні також підтвердила, що на стоянці автомобілів обвинувачений та потерпілий билися.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Отже право на необхідну оборону виникає не при будь-якому суспільно небезпечному посяганні, а лише при такому, яке відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. З огляду на наявні в матеріалах справи докази та покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , а також потерпілого ОСОБА_4 , які стверджували, що обвинувачений ОСОБА_6 на стоянці автомобілів наносив удари ногами та руками потерпілому ОСОБА_4 , який лежав на спині, суд прийшов до висновку, що хоча конфлікт і розпочав потерпілий ОСОБА_4 , однак в послідуючому дії, які б загрожували життю та здоров`ю ОСОБА_6 , він припинив, а обвинувачений навпаки продовжив неправомірні дії, які виразилися в неодноразовому завданні ударів руками та ногами потерпілому ОСОБА_4 , який лежав на землі та не становив для обвинуваченого будь-якої загрози і підстав для самозахисту в нього не виникало. При цьому характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому в область голови переконливо свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й тих, що фактично настали, тобто його умисел був спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходився у стані необхідної оборони, і зв`язку з цим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, немає.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Тому суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння ОСОБА_6 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_4 .

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Таким чином, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною та неповнолітньою донькою; за місцем проживання характеризується позитивно. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра. Раніше не судимий.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Судом враховуються дані досудової доповіді, наданої Арцизьким районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: участь у виховних заходах та соціально-корисній діяльності.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Щодо цивільного позову ОСОБА_4 , слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Суд не приймає відзив на позовну заяву, поданий обвинуваченим ОСОБА_6 10.03.2020 р., оскільки строк на його подачу пропущено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з витрат: на лікування в сумі 7 230,51 грн., діагностичне обстеження комп`ютерну томографію в сумі 700,00 грн., транспортних витрат в сумі суму 240,00 грн., а всього загальну суму 8170,51 грн., відшкодування моральної шкоди на загальну суму 20 000,00 грн. підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд також зазначає, що за правилами ст. ст. 62, 128 КПК України під час кримінального провадження до початку судового розгляду особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує положення ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин». При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сума матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, діагностичним обстеженням комп`ютерною томографією, транспортними витратами, в судовому засіданні підтверджена відповідними доказами в розмірі 7 448,04 грн. (772,48 грн. + 1893,51 грн. + 24,81 грн. + 62,65 грн. + 10,10 грн. + 26,40 грн. + 757,10 грн. + 1 253,01 грн. + 866,95 грн. + 5,30 грн. + 835,73 + 700,00 грн. + 120,00 грн. + 120,00 грн.), у зв`язку з чим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Суд не бере до уваги квитанцію № 3711336 від 26.10.2018 р. на суму 722,47 грн., з якої не вбачається, що потерпілий сплачував кошти за придбання медикаментів та з якою саме метою були витрачені вказані кошти, у зв`язку з чим не доведено, що вказані витрати настали внаслідок завдання обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 шкоди неправомірними діями.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.95 р. № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , суд враховує, що конфлікт 06 жовтня 2018 року був спровокований самим потерпілим ОСОБА_4 , який обіймає посаду сільського голови Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області та своєю взірцевою поведінкою повинен бути прикладом для мешканців територіальної громади, а також той факт, що тілесні ушкодження наносилися як обвинуваченим, так і потерпілим. Крім того, потерпілим ОСОБА_4 не доведено факт заподіяння йому моральних страждань. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні вимог потерпілого про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди відмовити.

В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт моральних страждань, понесених позивачем ОСОБА_4 в зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_6 в розмірі зазначеному позивачем, цей розмір позивачем не був доведений в судовому засіданні, тому в цій частині його позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирати.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази у справі вирішується судом відповідно до положень ст. 100 КПК України: компакт-диск «CD-R» з фрагментами з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 110 т. 1), слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що вищевказаний речовий доказ, на який ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 16 січня 2019 року накладено арешт, підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження, суд прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказаний речовий доказ.

Керуючись ст. ст. 100, 127, 174, 369 - 371, 373-375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди в розмірі 7 448 (сім тисяч чотириста сорок вісім) гривень 04 копійки. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди у зазначеному ОСОБА_4 розмірі - відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 16.01.2019 року на речовий доказ, а саме: компакт - диск «CD-R» з фрагментами з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Речові докази у справі: компакт-диск «CD-R» з фрагментами з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 110 т. 1) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області