печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна,-

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб ГСУ Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна вилученого в ході проведення обшуку особистого обшуку ОСОБА_4 та службового кабінету заступника начальника директора департаменту у боротьбі з відмиванням коштів начальника відділу аналітичної роботи та ведення баз даних ДФС України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001297 від 17.10.2017.

Адвокат, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили.

Адвокат подала заяву про розгляд скарги у її відсутність та зазначила, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, а слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд провадження у їх відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 посилається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2019, посадовими особами ГСУ Генеральної прокуратури України було проведено особистий обшук ОСОБА_4 та службового кабінету заступника начальника директора департаменту у боротьбі з відмиванням коштів начальника відділу аналітичної роботи та ведення баз даних ДФС України ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001297 від 17.10.2017, в ході якого було вилучено речі та документи, які на думку заявника підлягають поверненню власнику.

Разом з тим, адвокатом не було надано ухвалу слідчого судді від 12.09.2019 на підставі якої було проведено особистий обшук ОСОБА_4 та службового кабінету заступника начальника директора департаменту у боротьбі з відмиванням коштів начальника відділу аналітичної роботи та ведення баз даних ДФС України ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001297 від 17.10.2017, як наслідок, слідчий суддя не може дійти висновку щодо неправомірності проведеного обшуку, у зв`язку з чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Крім того, що стосується вимоги адвоката ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій посадових осіб ГСУ Генеральної прокуратури України, то слід зазначити наступне. Відповідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Оскільки заявник просить ухвалити рішення, яке не передбачено вимогами КПК України, тому в задоволені скарги в цій частині слід відмовити.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 170, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1