233 № 233/7324/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінального провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001020 від 22 серпня 2019 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, учня групи 4-19 Костянтинівського професійного будівельного ліцею, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 оскільки 02 березня 2020 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу і не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останньому під час досудового слідства та їх продовження під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_6 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 січня 2020 року відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 березня 2020 року.
На поточний час судове провадження відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 не завершено, строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 02 березня 2020 року.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження клопотання щодо запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду з огляду на те, що останньому інкримінуються вчинення тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років в період іспитового строку за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2019 року, згідно якого останнього було засуджено до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, наслідки та ризик втечі для ОСОБА_6 у цьому випадку можуть бути визнаними ним менш небезпечними, ніж покарання і процедура виконання покарання. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від слідства; незаконно впливати на потерпілу та свідка, оскільки перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може шляхом вмовлянь, викликання жалю або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , оскільки всі вони проживають в одному районі та знають один одного, чим змусити їх змінити свідчення на свою користь, що може вплинути на подальший хід судового розгляду; вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що останній, маючи дві незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, знову інкримінуються вчинення тяжкого злочину проти власності, що свідчить про те, що він схильний до вчинення злочинів, і запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, який є неповнолітнім, не працює, навчається у професійному ліцеї, має стійкі соціальні зв`язки проживає з матір`ю та рідними братами й сестрами, на медичних обліках не перебуває, за місцем навчання та за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, через незначний проміжок часу після ухвалення останнього вироку знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного пливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом на теперішній час не встановлено. За таких підстав, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Більш м`який запобіжний захід з урахуванням існування вищезазначених ризиків не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , тому клопотання обвинуваченого, його законного представника та захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України обвинуваченому необхідно визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який суд вважає достатнім для забезпечення виконання ним свої процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
Керуючись ст. 331 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, терміном по 26 квітня 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_6 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому відмовити.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 35240 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування з потерпілою та свідками; не вчиняти правопорушень.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому, законному представнику, захиснику, прокурору негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя