Провадження №1-кс/369/3507/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого слідчого групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003815 від 13.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчої групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0003815 від 13.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 про те, що 21.08.2018 державні реєстратори Комунального Підприємства " ІНФОРМАЦІЯ_1 " зловживаючи повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди провів незаконну перереєстрацію двох земельних ділянок та житлового будинку, яка належить ОСОБА_4 , спричинивши тяжкі наслідки.
В ході допиту потерпілої, ОСОБА_4 , остання повідомила, що у її власності перебували житловий будинок, загальною площею 785,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель (кадастровий номер :08:003:0024) та площею 0,10 га з цільовим призначенням для особистого селянського господарства (кадастровий номер :08:003:0025).
01.08.2011 року між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, посвідчений за № 3733 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .
Відповідно до умов зазначеного договору іпотеки, ОСОБА_4 як Іпотекодавець передала в іпотеку ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Іпотекодержателю житловий будинок, загальною площею 785,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки за кадастровими номерами :08:003:0024, :08:003:0025.
10.03.2016 року Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі № 727/433/16-ц, суддя ОСОБА_6 визнано недійсним договір іпотеки від 01.08.2011 року укладений між ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та нею.
Крім цього, в межах розгляду даної справи, 04.02.2016 року суддею ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено ухвалу, якою заборонено ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та будь-яким іншим третім особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном.
Разом з цим, ухвалами суду по справах № 1304/8778/12 від 05.11.2014 року, 444/1231/14 від 24.11.2014 року, 466/2820/16 від 23.05.2015 року, в яких ОСОБА_4 являється стороною, накладено арешт на вище зазначені об`єкти нерухомого майна та, якi cтаном на час проведення ІНФОРМАЦІЯ_4 , арешт та заборону відчуження нерухомого майна судами не зняті.
Однак, не дивлячись на це, та на наявність рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці, ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці, 21.08.2018 року державним реєстратором ОСОБА_7 проведено реєстрацію права власності на вище зазначений житловий будинок та земельні ділянки за ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на підставі договору іпотеки від 01.08.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним № 3733.
Таким чином, державним реєстратором ОСОБА_7 було неправомірно проведено 21.08.2018 року реєстрацію права власності на житловий будинок та земельні ділянки за ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на підставі договору іпотеки, оскільки даний договір ще в 2016 році рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 був визнаний недійсним.
Відтак, 24.09.2018 року державним реєстратором ОСОБА_8 , з урахуванням вище зазначеного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.03.2016 року по справі № 727/433/16-ц, яким скасовано державну реєстрацію права власності за ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та, на підставі поданих мною правовстановлюючих документів, прийнято рішення про державну реєстрацію за мною права власності на житловий будинок, загальною площею 785,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки за кадастровими номерами :08:003:0024, :08:003:0025.
Право власності на даний житловий будинок та земельні ділянки підтверджувалося Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138907591, № 138900358, № 138890023.
09.01.2019 року з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 стало відомо, що право власності на вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки зареєстровано за ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Як виявилося згодом, 29.12.2018 року державним реєстратором ОСОБА_7 були проведені реєстраційнi дiї та скасованi рішення державного реєстратора ОСОБА_8 щодо реєстрації за мною права власності на житловий будинок, загальною площею 785,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки за кадастровими номерами :08:003:0024, :08:003:0025 та залишено попередній запис здійснений 21.08.2018 року ОСОБА_7 , яким підтверджується реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Крім того, державний реєстратор ОСОБА_7 залишила в Державному реєстрі запис реєстрації права власності здійснений нею 21.08.2018 року, як такий, що був вчинений в супереч Рішенню та Ухвалі Шевченківського районного суду м. Чернівці.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав, а у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).
З урахуванням вище наведеного, вбачається, що єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили.
Iнших пiдстав для скасування державної реєстрації права власності, окрiм рiшення суду, чинним законодавством України не передбачено.
Таким чином, вказаними вище діями, без належних на те правових підстав державним реєстратором ОСОБА_7 , незаконно позбавлено ОСОБА_4 , права власності на житловий будинок та земельні ділянки на користь ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Так, 21.08.2018 року державний реєстратор ОСОБА_7 не мала права проводити реєстрацію права власності на вище зазначений житловий будинок та земельні ділянки за ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на підставі договору іпотеки від 01.08.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , за реєстраційним № 3733, оскільки даний договір ще в 2016 році рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 був визнаний недійсним, та в подальшому, а саме 29 грудня 2018 року скасовувати рішення державного реєстратора ОСОБА_8 щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельні ділянки за мною, через відсутнiсть рішення суду, яке набрало законної сили та яким скасовано рішення державного реєстратора ОСОБА_8 щодо реєстрації права власності на житловий будинок та земельні ділянки.
Проте, державним реєстратором ОСОБА_7 Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого незаконно зареєстровано за ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » право власності на житловий будинок та земельні ділянки.
Таким чином, державним реєстратором, грубо порушено норми чинного законодавства та безпідставно передано права власності на об`єкт нерухомого майна, за недiйсним договором іпотеки.
На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у отриманні копії документів, а саме: кредитний договір №32/11-НВКЛ з відкриттям не відновлюваної кредитної лінії від 01.08.2011 року та додатків до нього укладеного між ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в особі Голови Правління ОСОБА_9 та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та договір іпотеки №3733 посвідчений 01.08.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , які знаходяться в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 та можуть мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно п. 19 ч.1 ст. 3 КПК України, сторонами кримінального провадження з боку обвинувачення є слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Тимчасовий доступ до оригіналів документів, зазначених у клопотанні та вилучення їх не тягне негативних наслідків, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України, оскільки ці документи не відносяться до поточної діяльності, їх виїмка жодним чином не вплине на діяльність, не звузить та не обмежить їх права та можливість реалізації прав та обов`язків, покладених на них чинним законодавством України.
Відповідно ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Інших способів, визначених кримінальним процесуальним законодавством, отримати оригінали документів, ніж як отримання дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до рече та документів та можливість їх вилучити їх, у органу досудового розслідування не має.
Вказана інформація і документи мають важливе значення для встановлення обставин, розкриття кримінального правопорушення, викриття винних осіб, у тому числі шляхом проведення ряду експертних досліджень, встановлення інших осіб, які можуть бути причетними до скоєння кримінального правопорушення, та ця інформація і документи будуть використані під час досудового розслідування як доказ.
Тому слідчий просила надати старшому слідчому Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_10 , слідчому слідчої групи Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майору поліції ОСОБА_3 , слідчому слідчої групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_11 або оперативним співробітникам за доручення в порядку ст. 40 КПК України, дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до договору іпотеки № 3733 посвідчений 01.08.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та документи, які були підставою для посвідчення даного договору та надати можливість вилучити належним чином засвідчені копії документів (здійснити виїмку) у ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 .
До судового засідання ні слідчий, ні прокурор не з`явились. В своєму клопотанні слідчий просив проводити розгляд клопотання без його участі.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.
В силу ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі тимчасовий доступ до речей, документів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 162 КПК України відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій відносяться до охоронюваної законом таємниці.
Отже, відомості які містяться у документах дозвіл до яких просить отримати слідчий відносяться до охоронюваної законом таємниці, проте, слідчим не надано доказів та вагомих аргументів, щодо того, яким чином вказані відомості можна використовувати як докази у вказаному кримінальному провадженні та не доведено неможливість слідчого іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Отже, слідчий суддя, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах вважає, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, оскільки таке не відповідає вимогам п.6 ч.2 ст. 160 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 159, 160,163-166, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003815 від 13.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2 КК України- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1