УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2020 Справа №607/20861/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001898 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Рачин Дубненського району Рівненської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, працюючої дизайнером в студії дизайну «Простір», зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 25 червня 2019 року близько 19 год. 15 хв. обвинувачена ОСОБА_3 , як водій, керувала технічно справним автомобілем марки «Сузукі Альто», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась крайньою лівою смугою руху вул.Руської в напрямку до вул.Мазепи м.Тернополя, де, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку №17 по вул.Руській, не була достатньо уважною та не стежила належно за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагувала на її зміну, чим порушила вимоги п.п.1.5, 2.3. (б) ПДР України, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідний перехід, який обладнано дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України та пішохода ОСОБА_5 , яка у темпі спокійної ходьби переходила проїзну частині по ньому справа наліво відносно напрямку руху т/з марки «Сузукі Альто», д.н.з. НОМЕР_1 , не вжила відповідно до вимог п.18.1 ПДР України своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого нею т/з аж до повної його зупинки з метою дати дорогу пішоходу, а вчинила наїзд на потерпілу ОСОБА_5 передньою частиною автомобіля, у результаті чого спричинила останній середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої травми хребта у виді компресійних переломів тіл 10 та 12 грудних хребців без порушення функції спинного мозку.

Порушення обвинуваченою ОСОБА_3 , як водієм, вимог п.п. п.п.1.5, 2.3. (б), 18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитана обвинувачена ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю погодилась із обставинами, які наведені в обвинувальному акті з приводу її обвинувачення у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, щиро розкаялась та пояснила, що дійсно 25 червня 2019 року близько 19 год. 15 хв. вона, як водій, керувала автомобілем марки «Сузукі Альто», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись крайньою лівою смугою руху вул.Руської в напрямку до вул.Мазепи м.Тернополя, однак не була достатньо уважною, не помітила пішохідного переходу, через що допустила наїзд на ОСОБА_5 , яка рухалась по ньому. Про вчинене щиро шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпіла та сторона захисту у судовому засіданні заявили письмові клопотання, проти задоволення якого не заперечили прокурор та представник потерпілої, про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження, розглянувши яке, суд, крім цього, дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням винної з потерпілою та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У процесі судового розгляду встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , вперше вчинивши, відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України необережний злочин невеликої тяжкості, щиро розкаялась у вчиненому кримінальному правопорушенні, примирилась з потерпілою та добровільно відшкодувала завдані нею збитки (моральну шкоду), за виключенням тих, які підлягають стягненню із страховика.

У кримінальному провадженні потерпілою заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу, який слід залишити без розгляду згідно клопотання потерпілої про це.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Сузукі Альто», д.н.з. НОМЕР_1 , який заходиться у ОСОБА_3 , слід залишити у розпорядженні останньої, скасувавши повністю накладений на нього за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2019 року арешт.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.285, ч.1 ст.286, ст.288, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження, внесене 23 серпня 2019 року до ЄРДР за №0002473 за даним фактом закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченої з потерпілою.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Сузукі Альто», д.н.з. НОМЕР_1 , який заходиться у ОСОБА_3 , - залишити у розпорядженні останньої, скасувавши повністю накладений на нього за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2019 року арешт.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1