Справа № 487/8976/19
Провадження № 1-кс/487/2632/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , в присутності слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
21.04.2020 року слідчий Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР та слідчих прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Клопотання обґрунтоване тим, що в ході досудового розслідування представником потерпілого ТОВ «Технополіс-1» подано до підозрюваного ОСОБА_4 цивільний позов, у зв`язку з чим, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_4 (власника майна) заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої йому підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2019 за № 0000941, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу генерального директора ТОВ «Технополіс-1» від 17.02.2014 № 23-К ОСОБА_4 прийнято на роботу продавцем непродовольчих товарів.

Так, 28.02.2014 ОСОБА_4 , на підставі його заяви,

Одеським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , на який йому ТОВ «Технополіс-1» нараховувало заробітну плату, та 18.03.2014 останнім отримано банківську картку за № НОМЕР_3 .

Далі, 18.03.2014 відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до Збройних Сил України. Цього ж дня ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначено на посаду молодшого спеціаліста служби захисту інформації, де він до 20.09.2016 проходив військову службу.

Відповідно до вимог ст. 119 КЗпП України, ТОВ «Технополіс-1» на час проходження військової служби увільнило ОСОБА_4 від виконання трудових обов`язків та сплачувало йому середній заробіток, починаючи з березня 2014 року.

Відповідно до наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2016 № 216 та від 20.09.2016 № 225, ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.09.2016.

Звільнившись з військової служби, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Технополіс-1», які надходили йому на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» щомісячно у вигляді заробітної плати, з цією метою він не повідомив про своє звільнення адміністрацію ТОВ «Технополіс-1», на роботу не з`явився, і під час телефонних розмов, які відбувались впродовж 2016-2019 років з працівниками ТОВ «Технополіс-1», вводив їх в оману, повідомляючи про те, що продовжує проходити військову службу в Збройних Силах України, та продовжив отримувати середній заробіток, який йому перераховувало ТОВ «Технополіс-1».

В цей же час, з 06 липня 2017 року ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Одеса Департаменту патрульної поліції. З 18 вересня 2019 року ОСОБА_4 займає посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_4 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки, але продовжував користуватися грошовими коштами ТОВ «Технополіс-1», які надходили йому на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» щомісячно у вигляді заробітної плати, при цьому вводивши в обман працівників підприємства щодо проходження військової служби та приховавши вказаний факт від керівництва Управління патрульної поліції у місті Одеса Департаменту патрульної поліції.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що при працевлаштуванні

до правоохоронних органів він може бути викритий, його шахрайські дії будуть припинені, а матеріальний стан погіршиться, умисно не зазначив відомості про займану посаду в ТОВ «Технополіс-1», з якої не був звільнений, в анкеті та автобіографії, поданих до Управління патрульної поліції у місті Одеса Департаменту патрульної поліції.

У продовження своїх злочинних дій, спрямованих на незаконне заволодіння грошовими коштами ТОВ «Технополіс-1», для особистого збагачення, ОСОБА_4 , будучи обізнаним з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», розуміючи протиправність своїх дій, що виразились у незаконному отриманні коштів від ТОВ «Технополіс-1», умисно не зазначав відомості про отримані ним доходи при поданні декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як кандидатом на посаду «інспектор патрульної поліції» за 2016 рік, так і при подачі щорічних декларацій за 2017 та 2018 роки.
В наступному, з метою приховування слідів своїх злочинних дій, 20.09.2018 ОСОБА_4 змінив банківську картку № НОМЕР_3 , на яку ТОВ «Технополіс-1» нараховувало йому заробітну плату, на банківську картку за № НОМЕР_4 , не змінюючи при цьому розрахункового рахунку, на який ТОВ «Технополіс-1» перераховувало грошові кошти.
У вересні 2019 року ТОВ «Технополіс-1» стало відомо, що з 20.09.2016 ОСОБА_4 припинив проходження військової служби.

За період з 22.09.2016 по 31.08.2019 ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Технополіс-1» у розмірі 215 971,12 грн., з яких: 142 439,55 грн. заробітна плата перерахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 ; 2 654,15 грн. військовий збір; 31 849, 84 грн. податок на доходи фізичних осіб; 38 927, 58 грн. єдиний соціальний внесок.

31.03.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Представником потерпілого в ході досудового розслідування подано до підозрюваного ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування завданої шкоди кримінальним правопорушенням на загальну суму 215 871,12 грн.
Згідно інформації Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 15.04.2020 № К24, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/5 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане майно також задекларовано ОСОБА_4 при подачі щорічних декларацій.
Згідно до положень п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
У частині 6 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Так, слідчим доведено, що вказане в клопотанні майно належить підозрюваному, існує необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного в клопотанні майна, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.
Крім того, заперечення підозрюваного проти клопотання слідчого, слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються жодними достатніми та допустимими доказами.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в кримінальному провадженні №0000941.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1