Справа № 539/895/20
Провадження № 1-кс/539/252/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого - ОСОБА_3

скаржника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_4 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП .

В поданій скарзі зазначив, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2019 р. вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 жовтня 2018 р. щодо ОСОБА_5 змінено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , як потерпілого витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Постановою державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 13 січня 2020 р. було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню судового рішення про стягнення з ОСОБА_5 коштів в сумі 5000 грн. ОСОБА_6 з`явився до держвиконавця, отримав рахунок банківської картки ОСОБА_4 , пообіцяв сплати кошти, але кошти так і не сплатив. ОСОБА_5 умисно не виконує судове рішення.

17 лютого 2020 р. скаржник в порядку ст. 214 КПК України звернувся до Лубенського відділу поліції НП в Полтавській області з повідомленням про вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України, однак кримінальне провадження відкрите не було, відомості про нього до ЄРДР не внесено.

24 лютого 2020 р. ОСОБА_4 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області зі скаргою на відмову внесення відомостей про злочин до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_7 від 27 лютого 2020 р. мою скаргу задоволено.

29 лютого 2020 року відомості про допущене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за номером кримінального провадження за №0000247, досудове розслідування доручене слідчому ОСОБА_3

5 березня 2020 р. скаржник подав до канцелярії Лубенського ВП клопотання до слідчого про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні 0000247, внесеному до ЄРДР 29 лютого 2020 р.; про залучення до матеріалів досудового слідства документи, що підтверджують можливість ОСОБА_5 виконати судове рішення і сплатити кошти стягнуті з нього судом, а також виконати конкретні слідчі дії направлені на з`ясування обставин справи.

Слідчим 9 березня 2020 р. винесено постанову про повну відмову в задоволенні клопотання, копія якої йомуі була направлена поштою 12 березня 2020 р., а отримана 14 березня 2020 р.

Ознайомившись з постановою скаржник вважає її незаконною, такою, що грубо порушує права потерпілої від злочину особи.

Скаржник прохає:

- визнати неправомірною і скасувати постанову слідчого Лубенського відділу поліції НП в Полтавській області ОСОБА_3 від 9 березня 2020 р. про повну відмову в задоволенні клопотання від 5 березня 2020 р.

- зобов`язати слідчого Лубенський відділ поліції НП в Полтавській області ОСОБА_3 винести постанову про визнання скаржника потерпілим у кримінальному провадженні № 0000247 від 29 лютого 2020 р. та задовольнити всі інші клопотання про проведення конкретних слідчих дій зазначених у клопотанні від 5 березня 2020 р.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав на її задоволенні наполягає.

Слідчий Лубенського ВП ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує.

Слідчий суддя, беручи до уваги думку учасників справи, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що 29 лютого 2020 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0000247, за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України, а саме не виконання судового рішення ОСОБА_5 про сплату на користь ОСОБА_4 грошових коштів.

5 березня 2020 р. скаржник звернувся до Лубенського ВП із клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000247.

Постановою слідчого від 09.03.2020р. у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000239 відмовлено.

В оскаржуваній постанові слідчого від 09.03.2020р. не наведено очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженню не заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди.

Ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, або якщо вказані дії завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Отже, внаслідок умисного невиконання судового рішення, ОСОБА_4 було завдано шкоди.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги в цій частині та скасування постанови слідчого від 09.03.2020р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000247.

Згідно ч. 2, 3 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Чинним КПК не передбачений обов`язок виносити слідчим постанову про визнання особи потерпілою, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Скаржником, 05.03.2020р. подано клопотання, про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000239, тому з моменту скасування постанови про відмову у визнанні скаржника потерпілим, у нього виникають права і обов`язки потерпілого. Таким чином, скарга в частині вимог про зобов`язання слідчого винести постанову про визнання потерпілим задоволенню не підлягає.

Стосовно заявленої по скарзі вимоги про зобов`язання задовольнити всі інші вимоги викладені в клопотанні, то до винесення вмотивованої постанови за результатами розгляду вищезазначеного клопотання по суті, така вимога є передчасною, так як запропоновані у клопотанні вимоги не були предметом дослідження, по суті не розглядалися.

Крім того, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

У клопотанні ж від 05.03.2020 року до слідчого ОСОБА_4 не заявляв вимог щодо проведення конкретних слідчих дій, перелік яких визначено КПК України, а лише ставив питання щодо з`ясування певних обставин кримінального провадження, тому у частині вимог скарги про зобов`язання слідчого задовольнити клопотання про проведення всіх слідчих дій, зазначених у клопотанні від 5 березня 2020 року, необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4)відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.303-304, 376, КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП від 09.03.2020 року в межах кримінального провадження №0000247 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП ОСОБА_3 від 09.03.2020 року в межах кримінального провадження №0000247 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000247 внесеному до ЄРДР 29 лютого 2020 року за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1