ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1377/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №635/5888/19
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.05.2009 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 27.07.2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 04.04.2017 року Московський районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

початок строку 23.05.2017 року, кінець строку 23.05.2020 року.

про умовно-дострокове звільнення.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбуття покарання має лише три заохочення, до праці ставиться посередньо, підтвердження сумлінної поведінки суду не надано, комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ст.ст. 82, 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. На думку засудженого висновок суду про те, що він не довів свого виправлення - не відповідає дійсності. Указав, що він відбув більшу частину призначеного строку покарання, жодних стягнень немає, має позитивну характеристику, три заохочення, працевлаштований. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати вимоги ст.81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду подання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше тричі судимий, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак під час випробувального терміну призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2009 року, вчинив новий злочин за який його було засуджено вироком Московського районного суду м. Харкова від 27.07.2010 року.

Крім того, згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 у період перебування у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», стягнень та заохочень не мав та до праці не залучався, характеризувався посередньо..

З 06.06.2017 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100».

Згідно характеристики від 28.08.2019 року засуджений за час відбування характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що заохочувався адміністрацією установи три рази. Працевлаштований до промислової зони установи до цеху №1, а саме до дільниці по виготовленню інвентарю для бджільництва. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд

Рішеннями комісії Державної установи «Темнівської виправної колонії №100» від 13.06.2018 року, 19.12.2018 року, 19.06.2019 року ОСОБА_7 було відмовлено застосуванні до нього вимог ст.ст.100, 101 КВК України, ст.ст.81, 82 КК України, як особі, яка на шлях виправлення не стала.

Суд першої інстанції, оцінивши всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних характеристики за 2019 рік, у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів свого виправлення.

Крім того, суд першої інстанції правильно зауважив про те, що зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2017 року, та відносно засудженого ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки жодних підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: