ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 25.11.2019 року звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001253 від 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 22.11.2019 до Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від працівників поліції про те, що в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, зупинено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив колоди деревини без документів. (ЖЄО №717 від 22.11.2019).

В ході проведення огляду місця події від 22.11.2019 встановлено, що автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_10 перевозив деревину в колодах невизначеного об`єму без ідентифікуючих пластикових бирок та товарно-транспортної накладної.

В ході огляду були присутні вказаний вище водій, а також майстер лісозаготівлі ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_7 .

ОСОБА_11 в ході огляду повідомив, що деревина, якою був завантажений вказаний вище КАМАЗ, прямувала з місця порубки деревини до проміжного складу для навантаження вантажівки марки «DAF» у зв`язку з цим вказані вище документи були відсутні.

Однак відповідно до тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом ДАЛРУ №202 від 27.06.2012 вивезення лісопродукції на кінцеві склади підприємства (нижні, проміжні склади, цехи переробки та інші підрозділи) власним автотранспортом здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» № 207 від 25.02.2009 р. на підставі спеціалізованої Товарно-транспортної накладної (форма 1-ТТН (ліс), затвердженої наказом Держлісагентства України.

Враховуючи той факт, що водій вказаного вище транспортного засобу, а також майстер лісозаготівлі не надали жодних документів, які б підтверджували законне право перевезення вказаної вище деревини на автомобілі КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 виникли підстави вважати, що вчинялося кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконне перевезення зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

У зв`язку з чим, слідчий просив накласти арешт на автомобіль «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та колоди деревини, що були на ньому навантажені з метою збереження речових доказів та заборонити власникам, користувачам та володільцям вказаного вище майна володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2019 року клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного відділення поліції ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Соснівського районного суд м. Черкаси від 27.11.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

Вважає, що ухвала слідчого судді від 27.11.2019 року необґрунтована, невмотивована та винесена внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та порушено вимоги ст. 370 КПК України.

Вказує, що автомобіль марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 та навантажені колоди деревини, мають ознаки предметів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. За таких обставин виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів, що підтверджується відповідною постановою про визнання речовими доказами. Звертаючись до слідчого судді з вказаним клопотанням слідчий просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.

Крім того, вказує прокурор, слідчим суддею не взято до уваги позицію колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області, викладену в ухвалі від 24.09.2018 у справі № 712/10751/18 за аналогічних правовідносин.

Одночасно доводи викладені в ухвалі слідчого судді з приводу відсутності документів, оскільки завантажений автомобіль КАМАЗ прямував з місця порубки до проміжного складу для навантаження вантажівки марки «DAF» будуть перевірені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а посилання в ухвалі слідчого судді на відсутність в доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання речовими доказами автомобіля марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 та навантажених колод деревини, не відповідає дійсності.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу з мотивів в ній зазначених та просила її задовольнити.

Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти накладення арешту на майно, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, адвоката, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування, відомості про яке 23.11.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001253 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Стаття 246 КК Україна, за якою зареєстроване дане кримінальне провадження, передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 173 слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під часкримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, що він не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме, що обмеження прав є розумним і спів мірним із завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вбачає, що слідчий, ставлячи питання про накладення арешту на майно, хоча і додав до клопотання постанову про визнання речових доказів від 23 листопада 2019 року, однак у вказаній постанові не зазначено належних підстав для прийняття такого рішення, а тому вона є формальною.Так, з матеріалів провадження встановлено, що деревина, яку перевозив вилучений 22.11.2019 року слідчим ОСОБА_9 автомобіль КАМАЗ, була придбана відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між ПП «Укргосптовари» з ДП «Черкаське лісове господарство». Під час огляду місця події від 22.11.2019 року слідчим будь-якої незаконної порубки виявлено не було.

Законність порубки деревини, яка перевозилась автомобілем підтверджується: лісорубним квитком від 04 вересня 2019 року серія ЧЕ ЛРК № 0035974 специфікацією поколодного обліку від 28.10.2019 року № ЧР-5; договором на постачання деревини, укладеним між ДП «Черкаське лісове господарство» та ПП «Укргосптовари»; товарно-транспортною накладною при перевезенні деревини автомобільним транспортом; подорожними листами на вантажні автомобілі; показами свідків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого Парижі 20 березня 1952 року, було гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та ін.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :