Справа № 446/2339/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000412 від 23 вересня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 07.08.2018 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 125 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт,
у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 389, ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 будучи засудженим вироком Пустомитівського районного суду Львівської області 07.08.2018 за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбуття покарання, та вирок відносно якого 16.10.2018 надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації», на виклики до інспектора Шевченківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області та в подальшому до Кам`янка-Бузького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» без поважних причин не з`являвся, про причини неявки не повідомляв. Крім цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на ухилення від призначеного вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.08.2018 покарання, 23.08.2018 будучи належним чином повідомлений про порядок відбуття покарання, а також попереджений, що в разі ухилення від відбуття покарання, діючи умисно, з метою ухилення від відбуття призначеного покарання, не приступив до виконання громадських робіт без поважних на те причин, мотивуючи свою бездіяльність небажанням відбувати покарання та зміною місця проживання, ухилився від відбуття покарання у вигляді громадських робіт строком на 200 годин, призначеного вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.08.2018.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України ухилився від відбуття покарання у виді громадських робіт.

Крім цього, 20 вересня 2019 року, біля 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння перебуваючи на подвір`ї господарства по АДРЕСА_2 , розбивши скло дерев"яного вікна, проник в гараж, звідки таємно викрав мотокосу торгівельної марки «CRAFT-TEC» «GS 777», що належить потерпілій ОСОБА_6 ,завдавши матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 1100 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з проникненням у інше приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 389 та ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, і пояснив суду, що 07.08.2018 він був засуджений Пустомитівський районним судом Львівської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, однак до виконання не приступив, оскільки у нього не було постійного місця проживання. Крім цього, він хотів відбути громадські роботи, однак його співмешканка ОСОБА_6 вигнала його з будинку в якому вони разом проживали на протязі п"яти років. Крім цього, 20.09.2019 року з метою викрадення чужого майна розбив вікно у гаражі та викрав мотокосу, яку продав по-сусідству за 700 гривень, а гроші витратив на лікування своєї хворої матері. В даний час щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свою поведінку і злочинні дії, просив суд суворо його не карати та застосувати до нього ст. 69 КК України, призначивши покарання менш суворе ніж просив прокурор.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явилась, через канцелярію суду подала заяви про розгляд справи без її участі. Вказала, що претензій до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати.
Суд заслухавши думку учасників судового провадження дійшов до висновку про можливість розгляду справи за умов відсутності потерпілої.
Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочинів, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та захисник не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочини, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 389, ч. 3 ст. 185 КК України.
Його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України як ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт та за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст. ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення обвинуваченим злочинів, які згідно із ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не одружений, не має постійного місце проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, раніше судимий, наявність у нього малолітнього сина . Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи з якою винний перебував у близьких стосунках, особу обвинуваченого, його соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч. 2 ст. 389 КК України, а саме, обмеження волі та за ч. 3 ст. 185 КК України позбавлення волі. Саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання призначеного вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2018 року у виді 200 годин громадських робіт, тому суд приходить до переконання, що покарання ОСОБА_5 слід призначити із застосуванням ст. 71 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Аналіз зазначеної норми вказує на те, що підставою для застосування ст. 69 КК України є не просто наявність сукупності обставин, визнаних судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Встановлені судом обставини також повинні відповідати критеріям, які здатні, з урахуванням характеру скоєного, знизити ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину. У даному випадку обставин, які б задовольняли ці критерії, відсутні. Застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків є неприпустимим. Відтак з урахуванням сукупності цих обставин, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 ст .69 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи в розмірі 628,04 грн, підлягають до стягнення з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільного позову не було пред`явлено.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 389, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання
за ч 2 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі
за ч .3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_5 у виді 3(трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.08.2018 року, та враховуючи положення ч. 1 ст. 72 КК України, щодо співвідношення покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця та 10 (десяти) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому рахувати з 12.12.2019.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн (шістсот двадцять вісім гривень 04 копійки).

Речовий доказ мотокосу торгівельної марки «CRAFT-TEC» «GS 777»-, яка передана для зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутою за належністю; особову справу №17/2019 на ОСОБА_5 залишити при матеріалах справи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Суддя ОСОБА_1