ЄУН № 336/1937/19
пр. № 1-кп/336/470/2020
ВИРОК
Іменем України
07 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2010 року за ст. 187 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (звільнився умовно-достроково 07.05.2013 року на 6 місяців);

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 року за ст. 307 ч. 1, 2 КК України, із застосуванням ст. 69, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (звільнився 17.03.2017 року у зв?язку із відбуттям покарання),

у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2019 року в період часу з 15.18 до 15.20 години ОСОБА_4 , діючи з повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні торгівельного центру ТОВ «Сейл-К» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Спартака Маковського, 9, таємно викрав з полиці магазину майно ТОВ «Сейл-К», а саме: пляшку коньяку «Агмарті 5*» об`ємом 0,5 л вартістю 169,90 гривень, пляшку коньяку «Агмарті 3*» об`ємом 0,5 літрів вартістю 142,55 гривень, спричинивши ТОВ «Сейл-К» матеріальну шкоду на суму 312,45 гривень.

19 березня 2019 року в період часу з 16.43 до 16.45 години ОСОБА_4 , діючи з повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні торгівельного центру ТОВ «Сейл-К» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Спартака Маковського, 9, таємно викрав з полиці магазину майно ТОВ «Сейл-К», а саме: пляшку коньяку «Клинков VSOP 42%» об`ємом 0,5 л вартістю 198,55 гривень, пляшку коньяку «Армянський Тигран 5* 40%» об`ємом 0,5 літрів вартістю 213,40 гривень, спричинивши ТОВ «Сейл-К» матеріальну шкоду на суму 411,95 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочинів визнав повністю, пояснивши, що того дня зайшов до магазину, розташованого по вул. Спартака Маковського у м. Запоріжжя, де з полиці взяв дві пляшки коньяку, які сховав до свого рюкзаку. Далі ОСОБА_4 взяв ще якийсь товар, пройшов через касу, сплативши за нього, а коньяк залишався в рюкзаку, після чого покинув магазин. Через нетривалий час ОСОБА_4 вирішив ще раз скоїти крадіжку, для чого повернувся до того ж магазину, взяв з полиці ще дві пляшки коньяку та пройшов мимо кас, де в цей момент касира не було, після чого покинув магазин. Того ж дня він разом із своїм знайомим випили весь коньяк, а наступного дня ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції. Завдану шкоду ОСОБА_4 не компенсував.
Потерпілий ТОВ «Сейл-К» представника в судове засідання не направив, про місце та час розгляду справи сповіщені належним чином, причин неявки не повідомили.
Також суду прокурором надані документи, що характеризують особистість обвинуваченого.
Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважала, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочинів та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились обвинувачений та захисник.

Обвинувачений зазначив, що повністю визнає себе винним у скоєнні злочинів, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, в повній мірі відповідають дійсності, вартість майна не оспорює, кваліфікація дій є вірною.

Судом було роз`яснено учасникам справи наслідки обмеження дослідження доказів, передбачені ст. 349 ч. 3 КПК України. Враховуючи відповідні клопотання прокурора, обвинуваченого та захисника, суд, впевнившись у тому, що усі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочинів, його докладні пояснення про обставини скоєння злочинів, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні крадіжок знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами та кваліфікує його дії за обома епізодами за ст.185 ч. 2 КК України як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачений раніше засуджувався за скоєння тяжких злочинів, обидва рази відбував покарання, не перебуває на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та психостимуляторів. Синдром залежності».

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає визнання обвинуваченим вини у скоєнні злочинів.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд не враховує щире каяття та сприяння розкриттю злочинів з наступних міркувань.

Так, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачений вчиняв активні дії, які б сприяли розкриттю злочину, адже з його пояснень вбачається, що його було затримано наступного дня після скоєння злочинів.

Також суду не надано підтвердження того, що ОСОБА_4 намагався компенсувати завданий матеріальний збиток потерпілому, що могло б бути ознакою щирого каяття.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, та приймає до уваги те, що обвинувачений не працює, тричі притягувався до кримінальної відповідальності, два останніх рази за скоєння тяжких злочинів, за обома вироками суду відбував покарання, що, однак, не спонукало його до усвідомлення неприпустимості скоєння злочинів та необхідності неухильного дотримання вимог закону, не призвело до виправлення; ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що не був викритий під час скоєння першої крадіжки, одразу ж скоїв нову крадіжку, не вчиняв заходів для компенсації завданої шкоди.

Документів на підтвердження того, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 займався суспільно корисною працею, має наразі стійкі соціальні зв?язки чи хоч якось змінив своє життя, суду не надано.

Вищезазначені обставини не дають суду підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а отже і не вбачає підстав для застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Цивільного позову в ході досудового розслідування та судового розгляду не заявлялось.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався, клопотань про його обрання прокурором не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 185 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного приведення вироку до виконання.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1