Номер провадження: 11-кп/813/1094/20
Номер справи місцевого суду: 496/2730/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
09.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви про самовідвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від розгляду провадження за апеляційною скрагою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2020 р., якою прокурору повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000490 від 30.05.2018 р. відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

У провадження Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2020 р., якою прокурору повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000490 від 30.05.2018 р. відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020 року визначено колегію суддів для розгляду зазначеної апеляційної скарги у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

До початку апеляційного розгляду судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяву про самовідвід від розгляду зазначеної апеляційної скарги, мотивуючи її тим, що приймали участь у розгляді вказаного кримінального провадження на стадії досудового розслідування, а саме ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2018 року в рамках кримінального провадження № 0001798 від 19.11.2017 р. відносно ОСОБА_7 залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 26.01.2018 року, про відсторонення від посади ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (справа №522/1429/18-к).

В подальшому, відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження, 30.05.2018 р. з кримінального провадження № 0001798, виділено зазначене кримінальне провадження № 0000490 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Тобто, кримінальне провадження № 0000490 від 30.05.2018 р. внесене до ЄРДР за тими ж фактичними обставинами відносно ОСОБА_7 , яке виділено з кримінального провадження № 0001798, в якому судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приймали участь на стадії досудового розслідування та висловлювали свою позицію щодо обставин кримінального правопорушення, а також ознайомлювались із матеріалами провадження щодо ОСОБА_7 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники судового розгляду не з`явились, однак від прокурора ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, а захисник ОСОБА_8 просив у зв`язку з введеними карантинними заходами на території України повідомити про наступну дату судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи заяв про самовідвід, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Положеннями ст. 75 КПК України передбачені підстави, які виключають участь судді в судовому провадженні.

Частиною 1 ст. 76 КПК України встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, колегія суддів в даному випадку застосовує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

З огляду на вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приймали участь у розгляді кримінального провадження №0001798, внесеному до ЄРДР 19.11.2017 року, з якого в подальшому 30.05.2018 р. виділено кримінальне провадження № 0000490 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України під час досудового розслідування, та зазначені обставини відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України виключають можливість їх повторної участі у цьому ж провадженні на стадії судового розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяв суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід.

Задовольняючи заяви суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід колегія суддів керується цінностями 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, забезпечення дії принципу незалежності, неупередженості та безсторонності, в тому числі і у стороннього спостерігача. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80 КПК України, з метою недопущення виникнення сумнівів в неупередженості та безсторонності суду в прийнятті рішення по даному апеляційному провадженню, виконуючи вимоги закону, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяви суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід та передати матеріали провадження до апарату суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 379 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2020 р., якою прокурору повернуто обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000490 від 30.05.2018 р. відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Матеріали провадження передати до апарату Одеського апеляційного суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4