Справа № 478/2026/19
Провадж.№ 1-кп/481/216/2019
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

20 грудня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

та їхніх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області при розгляді кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000290 від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

встановив:

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000290 від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2019 року справу передано для розгляду колегії суддів в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Ухвалою колегії суддів від 17 грудня 2019 року згадане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, вчинити інший злочин, а відтак, слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора також заперечив, просив замінити його підзахисному запобіжний захід на інший більш м`який, оскільки прокурором жодним чином не підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, а в клопотанні обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Суд вважає за недоцільне досліджувати докази вини обвинуваченого при продовженні строків запобіжного заходу, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якими рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи. Суд вважає, що під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою до 19 серпня 2019 року. Ухвалами слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2019 року, 13 вересня 2019 року, 07 листопада 2019 року строк обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався в межах строку досудового розслідування. Востаннє 07 листопада 2019 року до 20 грудня 2019 року. Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, а відтак може уникати кримінального переслідування; продовжити злочинну діяльність чи вчинити інший злочин, що також підтверджується тим, що обвинувачений не має постійного джерела доходів, не має постійного місця реєстрації та проживання, а також міцних соціальних зв`язків.

Жодних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо клопотання прокурора та свого клопотання про заміну запобіжного заходу на більш м`який, обвинуваченим та його захисником суду не надано.

Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкості інкримінованих йому діянь, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, в клопотанні обвинуваченого та його захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити, в тому числі, виходячи і з наступного.

Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Натомість, колегія суддів наголошує увагу на тому, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів; не працевлаштований, а тому застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 315 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити. Клопотання прокурора задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 20 грудня 2019 року до 17 лютого 2020 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 , обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику ОСОБА_9 та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3