Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/20
Справа № 758/751/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що «Слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження №0004579 від 28.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

26.12.2019 року до Подільського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява ОСОБА_4 , що невстановлена особа, 08.10.2019 року замінили вхідні двері квартири АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що у невстановлених осіб, що були обізнані про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 28.08.2019 року, у невстановленому слідством місці та часі виникає злочинний умисел спрямований на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належала ОСОБА_5 6/10 та ОСОБА_6 4/10.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_1 невстановлені особи подають невстановленому державному реєстратору для здійснення реєстрації прав власності в ЄДР речових прав на нерухоме майно договір від 18.01.2011 року, начебто посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у прізвищі допущено помилку, реальний власник має прізвище ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 .

В подальшому між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

На час звернення з клопотанням квартира АДРЕСА_1 згідно довідки з ЄДР речових прав на нерухоме майно № 196128284 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказана квартира являється об`єктом кримінально-протиправних дій, а тому постановою слідчого від 15.01.2019 року визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Приписами ст.170 ч.1 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого Судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного (обвинуваченого, засудженого), третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1, 3, ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою збереження речових доказів, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10, 11, 12 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Крім того, слід врахувати те, що існує реальна загроза відчуження майна, у разі виклику у судове засідання особи у володінні якої воно знаходиться.

В відповідності до ч 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Допитаний 17.01.2020 року представник потерпілого за довіреністю ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , повідомив, що невстановленими особами здійснено пошкодження вхідних дверей квартири, а також вивезення у невідомому напрямку речі звідти в зв`язку з чим накладення арешту без заборони користуванням не зможе забезпечити виконання мети даного заходу забезпечення, щодо не використання, псування чи пошкодження зазначеного об`єкту нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту з забороною користування, розпорядження майном на об`єкт кримінально-протиправних дій, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно довідки з ЄДР речових прав на нерухоме майно №196128284 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_9 з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу та унеможливлення подальшого його перепродажу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 131-132, 168, 170-171 КПК України, слідчий просить розглянути дане клопотання про арешт майна без виклику особи у володінні якої воно знаходиться.

Крім цього, слідчий просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 з забороною користування, розпорядження майном з метою забезпечення збереження речового доказу, та недопущення його пошкодження псування та використання».

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що у матеріалах клопотання є наявною інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка не є актуальною на дату подання слідчим клопотання, оскільки датою формування вказаної інформації є 13.01.2020.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 98, 171, 172, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Повернути прокурору для усунення недоліків клопотання слідчого СВ Подільського ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , про арешт майна.

Встановити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1