У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2370/20

№ 1-кп/183/1182/20

05 травня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000251 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Новогорний Киштимського району Челябінської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 30.04.2020 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000251 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має. Крім того, прокурор заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти призначення провадження до розгляду. Водночас заперечували проти продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, просили змінити його на домашній арешт.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має.

Отже, суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає за можливе призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як слідує з рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого.

В рішенні «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року ЄСПЛ зазначає та наголошує на тому, що згідно з другою частиною пункту 3 статті 5 Конвенції особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою.

В рішенні «Прокопенко проти України» від 20.01.2011 ЄСПЛ зазначив, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бакчиєв проти Молдови»).

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України, і один із злочинів, у вчиненні якого обґрунтована підозрюється обвинувачений передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від двох до п`яти років. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, а тому суд приходить до переконання, що наразі продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від органів прокуратури та суду.

В той же час, що обвинувачений ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України, обидва з яких не відносяться до категорії тяжких.

Крім того, обвинувачений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем мешкання.

А тому, за наявності ризику переховування від органів прокуратури і суду, однак, з урахуванням факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бакчиєв проти Молдови»), суд вважає, що наявні підстави для зміни найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків або потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, а саме з 22-00 годин до 06-00 годин ранку наступного дня.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 202, 314, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України у відкритому судовому засіданні на 14 травня 2020 року о 14.00 годині в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який проводити суддею одноособово за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, яких повідомити про дату, час і місце судового засідання у встановлений законом спосіб.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби строком до 03 липня 2020 року з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22:00 години до 06:00 години та покладенням на нього обов`язків строком до 03 липня 2020 року включно:

1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;

2) не відлучатися із місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утриматися від спілкування в будь-якій формі зі свідками;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця свого проживання.

По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Новомосковському ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та повідомити про це суд.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Повний текст ухвали оголошено 08 травня 2020 року о 13 годині 00 хвилин.

Ухвала набирає законної сили негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1