Справа № 199/9580/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001686, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2019 року, ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001686, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2019 року, ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0001686 від 04.10.2019 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до відділення поліції надійшло звернення Дніпровської міської ради про те, що невстановлені особи, шляхом обману заволоділи майном, яке перебувало у комунальній власності, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальні збитки територіальній громаді м. Дніпра.

У ході розслідування, згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 19.07.2019 року державним реєстратором КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_4 внесено у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності, запис №34491612, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за громадянином ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 27.06.2019, видавник: Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

04 вересня 2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 внесла в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності, запис №33077033, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за громадянкою ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 529, виданий 04.09.2019, видавник: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу.

Водночас, Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради, який є органом приватизації житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра, квартира АДРЕСА_1 у приватну власність не передавалась.

Враховуючи викладене, за результатом вивчення інформації та документів, є підстави вважати, що за вказаних обставин та у вказаний спосіб невстановлені особи шахрайським способом підробили документи та заволоділи нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 .

Злочинними діями вказаних осіб завдано майнову шкоду територіальній громаді м. Дніпра. У діях вказаних осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - збереження речових доказів.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч.2 ст. 170 КК України підпадає під майно, яке підлягає арешту..

У зв`язку з цим старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 просила суд накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним.

У судове засідання старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, якою просила розглянути клопотання за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, приходжу до наступного.

Відповідно до Витягу з кримінального провадження №0001686, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, до ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов матеріал у відношенні невстановленої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа майном по вул. Малиновського,18/19 (ЖЄО № 32657).

Дане кримінальне провадження №0001686 від 04.10.2019 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, перебуває у провадженні СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області

Згідно договором купівлі-продажу від 04.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстровано в реєстрі №529, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , на підставі рішення від 27.06.2019, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1

Відповідно до Постанови прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 26.11.2019 року нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001686.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу з огляду на надані до клопотання документи. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001686, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2019 року, ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя