Справа № 202/908/20
Провадження № 1-кс/202/1330/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
12 лютого 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000140, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 10 лютого 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
11 лютого 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна.
Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 11 лютого 2020 року.
Згідно з матеріалами клопотання, 10.02.2020, приблизно о 20 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автобусом «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Херсонській м. Нікополь Дніпропетровської області, з боку вул. Станіславського в напрямку вул. Електрометалургів, де в районі буд. №103/1, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину вулиці справа наліво відносно напрямку руху автобуса «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.
10 лютого 2020 року, в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автобус «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, у вигляді механічних пошкоджень та руйнації елементів кузова та деталей передньої частини, оглянуто та вилучено. Вказаний автобус визнано у якості речового доказ та поміщено для зберігання на майданчик тримання тимчасово вилучених ТЗ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.02.2019 автобус «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , однак, відповідно до тимчасового реєстраційного талону ХХТ №013266 від 22.02.2019 перебуває у користуванні в ТОВ «ВКП`МОТОДОР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Вилучений автобус «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення у вигляді характерних для ДТП механічних пошкоджень та руйнації елементів кузова та деталей його передньої частини, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки повністю відповідає критеріям зазначеної статті, 11.02.2020 визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, з метою запобігання приховування або знищення речового доказу - автобуса «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 і слідів, залишених на ньому, шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення подальшому експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу, необхідно накласти арешт на даний транспортний засіб.
Прокурор в судове засідання не з`явився, натомість надав заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою у розгляді.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено в судовому засіданні, в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 11 лютого 2020 року автобус «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000140.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на майно із встановленням заборони відчуження, розпорядження та використання.

В той же час, клопотання прокурора в частині визначення місця подальшого зберігання транспортного засобу на території майданчика тримання тимчасово вилучених ТЗ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1, виходить за межі повноважень слідчого судді, а тому задоволенню в цій частині не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на автобус «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.02.2019 належить ОСОБА_6 , зареєстрованому: АДРЕСА_3 , 2, АДРЕСА_4 та перебуває у користуванні у ТОВ «ВКП`МОТОДОР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_6 та іншим особам, у володінні, користуванні яких знаходиться вказаний транспортний засіб, відчуження, розпорядження та використання автобуса «Богдан А-09201», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1