Справа № 755/7036/19
№ 1-кп/755/997/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003420 від 26.04.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21.05.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 26 квітня 2019 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, знаходився у маршрутному таксі № 555, яке рухалось у напрямку зупинки громадського транспорту «вул. Петра Запорожця», у салоні якого побачив ОСОБА_6 , яка при собі мала жіночу сумку білого кольору з особистими речами та в цей час, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось у сумці ОСОБА_6 . Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, діючи корисливих мотивів, з метою власного противоправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_7 та зігнувшись до її сумки, викрав з неї гаманець коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти у загальній сумі 56,00 гривень та золота сережка вагою 2 грами, вартістю 1800,00 гривень. У подальшому, з місця скоєння злочину зник, вийшовши з салону маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту по вулиці Празькій, буд. 31 в м. Києві. У подальшому, був затриманий співробітниками поліції. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 1856,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро каявся та показав, що дійсно, 26.04.2019 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, він зайшов до маршрутного таксі № 555 на зупинці «вул. Гродненська», яке рухалось у напрямку зупинки громадського транспорту «вул. Петра Запорожця». У салоні маршрутного таксі біля дверей він побачив жінку (потерпілу), яка стояла із сумкою білого кольору. Він підійшов до потерпілої та витягнув у неї із сумки гаманець коричневого кольору, в якому були гроші та сережка. Після цього, він вийшов на наступній зупинці й через 300-400 метрів його зупинили працівники поліції, яким він віддав гаманець потерпілої. Зазначив, що потерпілій все викрадене ним майно повернуто й до нього ніяких претензій немає. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, прохав суворо його не карати.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26.04.2019 року; протоколу огляду місця події від 26.04.2019 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.04.2019 року; постанов про визнання та доручення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 26.04.2019 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11.04.2002 року з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів - Синдром залежності, про те, зазначив, що давно наркотичні засоби не вживає, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового терміну, викрадене майно повернуто.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з урахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , його особи - раніше судимий, зокрема, дане кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, при цьому, враховує його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, жалкує про скоєне, майно повернуто.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково зарахувати ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та остаточно призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, зарахувавши йому в цей строк, строк його попереднього ув`язнення з 26.04.2019 року по 27.04.2019 року включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: жіночий гаманець коричневого кольору, грошові кошти в загальній сумі 56 гривень, ювелірний виріб золота сережка, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у її власності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя