Справа №487/1885/20
Провадження №1-кс/487/2321/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 про арешт вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000295 від 16.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000295 від 16.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на добровільно видане майно ОСОБА_5 під час його допиту у якості свідка 31.03.2020, а саме:товарно-транспортна накладна від 23.03.2020 на 1 арк.;товарно-транспортна накладна від 31.03.2020 на 1 арк.;квитанція від 23.03.2020 на 1 арк.;квитанція № ПН 353 на 1 арк.

Підставою для внесення клопотання зазначено те, що вилучені документи можуть підтверджувати факти і обставини вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000295 від 16.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_6 відповідно до наказу директора ДП «Саратське лісове господарство» ОСОБА_7 № 102-к від 14.04.2014 призначений на посаду лісничого Тарутинського лісництва ДП «Саратське лісове господарство».

ОСОБА_6 перебуваючи на посаді лісничого Тарутинського лісництва ДП «Саратське лісове господарство», спонукаємий жадобою до наживи та незаконного збагачення, вирішив умисно, використати свої службові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої влади та службового становища, при наступних обставинах.

Так, 11 березня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до лісничого Тарутинського лісництва ДП «Саратське лісове господарство» ОСОБА_6 , щодо придбання 30 м. куб. лісоматеріалів твердої породи деревини. Після чого, ОСОБА_6 переслідуючи мету отримання неправомірної вигоди для себе, з використанням наданого йому службового становища за вчинення дій в інтересах ОСОБА_5 , оголосив останньому, що на ДП «Саратське лісове господарство» встановлено вартість лісоматеріалів за 1 м. куб. у розмірі 900 грн., при цьому виказав вимогу щодо надання йому ОСОБА_6 неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США з урахуванням офіційної проплати до ДП «Саратське лісове господарство» за відпуск кожного 1 м. куб. лісоматеріалів мотивуючи тим, що без надання йому обумовленої суми неправомірної вигоди отримати лісоматеріали твердої породи деревини на ДП «Саратське лісове господарство» буде неможливо.

Розуміючи незаконність вимог лісничого Тарутинського лісництва ДП «Саратське лісове господарство» ОСОБА_6 , ОСОБА_5 при першій можливості 16.03.2020, з метою викриття та припинення злочинної діяльності останнього, звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою. Після чого дії, які ОСОБА_5 вчиняв за вказаним фактом, здійснювалися під контролем правоохоронних органів.

Так, 23.03.2020 близько о 12 год. 00 хв., у смт. Тарутино Одеської області на території ДП «Саратське лісове господарство» лісничий ОСОБА_6 реалізуючи злочинний умисел направлений на отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди від ОСОБА_5 , самостійно видав товарно-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортним засобом від 23.03.2020, виписану на водія автомобіля ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , зазначивши вантажоодержувача ОСОБА_5 та дозволив відпуск 7 м. куб. деревини не промислового використання «Ясень» загальною вартістю з урахуванням ПДВ 6300 грн.
В подальшому, цього ж дня, близько 12 год. 30 хв. після завантаження вищевкзаних лісоматеріалів, лісничий ОСОБА_6 , отримав раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 400 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 11080 грн.) та 1800 грн. заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, від ОСОБА_5 , за безперешкодний відпуск 7 м. куб. лісоматеріалів та не створення штучних перешкод у можливості їх придбання.

Крім того, цього ж дня, близько 12 год. 30 хв., лісничий ОСОБА_6 згідно попередньої домовленості отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 12600 грн., з яких 6300 грн. для здійснення офіційної частини проплати за вже відвантажених 7 м. куб. деревини не промислового використання «Ясень» та 6300 грн. для здійснення офіційної частини проплати наступних 7 м. куб. лісоматеріалів.

Так, 31.03.2020 близько о 13 год. 50 хв., у смт. Тарутино Одеської області на території ДП «Саратське лісове господарство» лісничий ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди від ОСОБА_5 , самостійно видав товарно-транспортну накладну датовану 31.03.2020 при перевезенні деревини автомобільним транспортним засобом, виписану на водія автомобіля ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , зазначивши вантажоодержувача ОСОБА_5 та дозволив відпуск 7 м. куб. деревини не промислового використання «Ясень» загальною вартістю з ПДВ 6300 грн.
Крім того, цього ж дня, близько 14 год. 10 хв., лісничий ОСОБА_6 після завантаження вищевкзаних лісоматеріалів, лісничий ОСОБА_6 , отримав раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 13300 грн. заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, за безперешкодний відпуск 7 м. куб. лісоматеріалів та не створення штучних перешкод у можливості їх придбання.

Відразу після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_6 було викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України за вимагання та отримання від ОСОБА_5 грошових коштів в загальній сумі 26180 грн.

В подальшому, 31.03.2020 під час допиту свідка ОСОБА_5 останній долучив до протоколу допиту оригінали документів, які 23.03.2020 та 31.03.2020 надав йому ОСОБА_6 з приводу продажу лісоматеріалів, а саме:товарно-транспортну накладну від 23.03.2020 на 1 арк.;товарно-транспортну накладну від 31.03.2020 на 1 арк.;квитанція від 23.03.2020 на 1 арк.;квитанція № ПН 353 на 1 ару.

Одночасно з цим, 31.03.2020 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних речей речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Так, вилучені документи можуть підтверджувати факти і обставини вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що вилучені речі та документи відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 про арешт вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000295 від 16.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке добровільно видане ОСОБА_5 під час його допиту у якості свідка 31.03.2020, а саме:

-товарно-транспортна накладна від 23.03.2020 на 1 арк.;

-товарно-транспортна накладна від 31.03.2020 на 1 арк.;

-квитанція від 23.03.2020 на 1 арк.;

-квитанція № ПН 353 на 1 арк.

Зазначені речі зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000295 від 16.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1