Справа № 405/8149/19
провадження № 1-кп/405/285/19
УХВАЛА

23.12.2019 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2019 за № 0006143, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, без реєстрації місця проживання, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.03.2011 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 07.11.2011 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, 17.04.2016 Апеляційним судом Кіровоградської області вирок в частині призначення покарання - на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 10.12.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання позбавлення волі строком на 4 роки, вирок набрав законної сили 28.02.2013,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13.11.2019 запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою було продовжено на 60 днів, строк якого спливає 11.01.2020.
Прокурор наголосив на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризику, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор зазначив, що покарання за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України вчинене ОСОБА_11 передбачає до шести років позбавлення волі, що з огляду на ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкий злочин, підозрюваний реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим усвідомлює, яке покарання загрожує йому у разі винесення судом щодо нього обвинувального вироку через що встановлено наявність ризиків, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.
Окрім цього, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2019 у справі № 397/383/18, у зв`язку з ухиленням від суду, оголошено в розшук ОСОБА_3 .
Водночас, ухвалою Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2019 у справі № 404/4029/18, у зв`язку з систематичними неявками обвинуваченого без поважних причин у судові засідання, надано дозвіл Кропивницькому ВП ГУ НП в Кіровоградській області провести затримання ОСОБА_3 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин, зазначений в клопотанні ризик переховуватися від органу досудового розслідування є доведеними і обґрунтованими.
Крім того, так як ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, останній раз засуджений 10.12.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, не зважаючи на надані йому заходи щоб стати на шлях виправлення та усвідомити свою провину, зухвало продовжив свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових корисливих злочинів, що свідчить про те, що підозрюваний не хоче та не бажає ставати на шлях виправлення, систематично вчиняє нові злочини, являється суспільно небезпечною особою.
За таких обставин, зазначений в клопотанні ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є доведеними і обґрунтованими.
ОСОБА_3 неодружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходів, вчинив злочини з метою матеріального збагачення тому можна зробити висновок, що ОСОБА_3 не має коштів для забезпечення власних потреб та перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, тим паче є особою схильною до викрадення майна, а тому з метою припинення його злочинної діяльності він потребує ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Відповідно до вищевикладеного, встановлено наявність ризиків, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування ризику щодо впливу на потерпілих у даному кримінальному провадженні є факт того, що ОСОБА_3 вчинив злочини щодо малолітніх дітей, які в силу свого віку не можуть самостійно захистити свої права та свободи гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами. Зокрема, Конвенція про права дитини 1989 р. вважає завданням кожної держави надати дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, захистити дитину від усіх форм дискримінації або покарання, фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, недбалого і брутального поводження та експлуатації, забезпечити їй здоровий розвиток тощо.
Прокурор також зазначив, що особисте зобов`язання та домашній арешт не можуть бути застосовані у зв`язку із тим, що такі запобіжні заходи не відповідають тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочинів. Крім того, обвинувачений не має постійного місця проживання, а саме реєстрації. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.
Крім того, обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде сприяти затягуванню досудового розслідування й судового розгляду у кримінальному провадженні, оскільки кількість кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_3 постійно зростає, у зв`язку з відсутністю у останнього джерела прибутків, крім вчинення корисливих злочинів проти власності.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 підтримали позицію прокурора щодо обґрунтованості необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, які з урахуванням, зокрема, положень статей 12, 24 КК України є умисними, корисливими злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Злочинні посягання вчинені стосовно малолітніх осіб, що значно збільшує суспільну небезпеку обвинуваченого.
Враховуючи це та особистість ОСОБА_3 суд відзначає, що їх сукупність істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, оскільки останній не працює, не військовозобов`язаний, наразі щодо нього направлено до суду обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України та ухвалено вирок за ч. 2 ст. 190 КК України, який наразі не набрав законної сили. Зазначене свідчить про те, що належна поведінка обвинуваченого під час розгляду справи в суді не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора судом відзначається, що доводи прокурора стосовно продовження існування ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження під час судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, та відносно останнього перебувають на розгляді в суді першої інстанції обвинувальні акти та є вирок, який не набрав законної сили.
Вирішуючи питання застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), судом відзначається, що вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. ОСОБА_3 активно перешкоджав встановленню істини по справі, а саме: після подій, в яких він обвинувачується, на власний розсуд розпорядився чужим майном, приховав заздалегідь підшукане ним знаряддя вчинення злочину. ОСОБА_3 перебуває у державному розшуку по іншому кримінальному провадженню, раніше судимий, який має не зняту та не погашену судимість, не працевлаштований, місце реєстраційного обліку не співпадає з місцем проведення досудового розслідування. Сукупність наявних умов значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Суворість можливого покарання є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручування визначальних обставин у справі. Відсутність законного джерела доходу є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, вказує на ризик ухилення від явки до суду, що стане передумовою порушення розумного строку розгляду кримінального провадження. Інкриміновані злочини вчинені стосовно малолітніх осіб, що є проявом асоціальної поведінки у демократичному суспільстві. Таким чином, менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст. 177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, належна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 під час розгляду справи судом не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших співучасників злочину, вчиняти нові кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, суд констатує про продовження існування на даний час ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
За сукупності таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 196, 331, 369 КПК України,
ухвалив:
задовольнити клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2019 за № 0006143, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «12» години «10» хвилин «20» лютого 2020 року.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12