Справа №: 398/1658/15-к
провадження №: 1-кп/398/14/20
ВИРОК
Іменем України

"08" квітня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Олександрії кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 27.02.2015 року за № 0000598 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Микільське Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх осіб не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , судимого:
21.08.2004 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
18.04.2005 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України , ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
22.06.2006 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 , 71, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
23.04.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.10.2008 року даний вирок змінений в частині призначення покарання , а саме призначено покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
17.03.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.187 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20.11.2012 року на 09 місяців 25 днів.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в :

27 лютого 2015 року близько 13 год. 25 хв. ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбійний напад, за попередньою змовою та разом з особою, справа відносно якої закрита в зв`язку з смертю останньої, з метою незаконного заволодіння чужим майном підійшли до ОСОБА_9 , яка перебувала на проїзній частині дороги між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , та спілкувалася з ОСОБА_10 . Реалізуючи спільний злочинний умисел , діючи умисно, з корисливих спонукань, ОСОБА_3 раптово наблизився до ОСОБА_9 та приставив до обличчя останньої заздалегідь принесений ніж. Подолавши в такий спосіб можливий опір потерпілої та викликавши у останньої острах за своє життя та здоров`я, ОСОБА_3 одночасно із словесною вимогою передачі коштів, зірвав з плеча ОСОБА_9 сумку вартістю 99 грн., в якій знаходились: мобільний телефон марки «Самсунг GT-E 1150і» вартістю 125грн., мобільний телефон марки «Нокіа 300», вартістю 390 грн. та грошові кошти в сумі 300 грн. Після чого, особа, справа відносно якої закрита в зв`язку зі смертю останньої ,виконуючи свою частину спільного злочинного умислу, зірвала з поясу потерпілої ОСОБА_9 сумку вартістю 88 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 300 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа» з картою пам`яті об`ємом 8Gb, вартістю 105грн. Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_3 та особа, справа відносно якої закрита, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1407 грн.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав. При цьому пояснив, що у нього з ОСОБА_11 були нормальні стосунки, вони зустрічалися.Діана збиралася йти на ринок і він її наздогнав на вул. Садовій.Діана котила візочок з дитиною, вони поспілкувалися та розійшлися.Згодом вона йому зателефонувала і вони зустрілися в дворі біля ринку.Біля будинку сиділи ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і випивали. Він приєднався до них.Потім ОСОБА_13 запропонувала йому провести ОСОБА_14 на зупинку.Він погодився, але потім відійшов від них та зустрів дівчину, як з`ясувалося, ОСОБА_15 .Раніше він її не знав. А потім , коли він наздогнав ОСОБА_9 з Діаною, то побачив що ОСОБА_9 стоїть та плаче, а ОСОБА_13 кричить що їх пограбували. Зі слів ОСОБА_13 він дізнався, що був один нападник.Він намагався наздогнати нападника, але не наздогнав.Діана почала викликати поліцію, він нікуди від них не відлучався.Його попросили сісти в службовий автомобіль поліцейських, перевірили його документи. В машині він сидів на задньому сидінні. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на запитання поліцейських повідомили, що це не він вчинив грабіж. ОСОБА_16 з`явилася майже одночасно з працівниками поліції з іншої сторони.Раніше ОСОБА_16 він не знав, з нею не було очних ставок.Неприязних відносин у нього ні з ОСОБА_9 , ні з ОСОБА_12 на той час не було. Він вважає, що ОСОБА_9 вказує на нього, як на особу, що вчинила злочин, так як хоче заробити кошти.За ці п`ять років ніхто з боку потерпілої до нього не звертався щодо відшкодування шкоди.Що стосується ОСОБА_13 , то коли його взяли під варту, ОСОБА_13 разом з дитиною вигнали з квартири, яку вона наймала . Діана почала проживати в квартирі , яку їй надала його мати. Але потім його мати вигнала ОСОБА_13 з даної квартири.Саме тому, він вважає, ОСОБА_13 його обмовляє. Також він не знає, чому ОСОБА_16 на слідчому експерименті давала показання не на його користь, так як неприязних відносин у нього з ОСОБА_16 не було.
Вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів в своїй достовірності та допустимості.
Показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 27.02.2015 року близько 12год. 30хв. до неї за місцем роботи, а саме на «Центральний ринок» в м.Олександрія прийшла її знайома ОСОБА_12 та попросила позичити їй гроші. ОСОБА_12 була разом з маленькою дитиною, яка перебувала в візочку. Приблизно о 13 год. вона, потерпіла, закрила контейнер, в якому працювала продавцем, та разом з ОСОБА_12 та дитиною останньої пішли на автобусну зупинку, яка розташована біля міської поліклініки. Дорога в бік зупинки проходила через двори будинків. ОСОБА_12 в цей час йшла з лівого боку від неї, котячи візочок з дитиною. Коли вони йшли по провулку Комсомольському, то їй ззаду хтось закрив рукою очі та приставив до горла якийсь металевий предмет, який за її відчуттями був схожий на ніж. Коли ця особа приставила їй до шиї предмет , схожий на ніж і вона відчула дотик леза, то відразу у неї виник острах за своє життя .Потім чоловічий голос сказав російською мовою: «Отдай деньги ». Потім, коли забрали руку від її очей, вона побачила невідомих їй чоловіка та жінку. Чоловік зірвав з її правого плеча сумку, а жінка, яка в цей час була з лівого боку він неї, потерпілої, зірвала з її поясу берсетку. Роздивитись вказаних осіб вона ретельно не встигла,так як була розгублена, лише побачила, що на жінці була шапочка світлого кольору, а чоловік був дещо вищим за останню. При цьому, барсетку невідома жінка зривала з неї саме з того боку, де стояла ОСОБА_12 з візочком. Все відбувалось дуже швидко, що вона спочатку розгубилася, а потім запитала у ОСОБА_12 про те, що сталося. Остання їй відповіла, що її, потерпілу, щойно пограбували. Після чого ОСОБА_12 відразу ж викликала поліцію. В барсетці були грошові кошти в сумі 300 грн., мобільний телефон «Нокіа» та ключі від контейнеру, де вона працювала, а в сумці було два мобільні телефони та 300грн. Сумку вона знайшла на смітнику біля гуртожитку, при цьому телефонів в ній вже не було, а гроші в сумі 300 грн. так і залишитись лежати в сумці в маленькій кишені, їх грабіжники мабудь не помітили.Телефон « Нокіа» вона також знайшла на другий день на тому ж смітнику. Барсетку так вона і не знайшла. Поліція на виклик приїхала дуже швидко. Коли вона спілкувалась з працівниками поліції, то в цей час побачила як назустріч йшли чоловік та жінка, в яких, за одягом, вона впізнала осіб, що на неї щойно напали, про що відразу ж сказала працівникам поліції. Чоловіка вона раніше бачила, та зі слів ОСОБА_12 знала, що це ОСОБА_17 ,а жінку вона бачила вперше. При цьому, ОСОБА_12 сказала, що це не грабіжники, а її знайомі. Жінка також заперечувала, говорила, що нікого вони не грабували, а просто йшли по вулиці. Оскільки ОСОБА_12 , яка під час пограбування була поруч, запевняла, що знає цих осіб і вони її, потерпілу, не грабували, вона почала сумніватись і погодилась з цим. Однак, в цей час, чоловік, який живе на третьому поверсі будинку, біля якого сталась дана подія, підтвердив, що він все бачив і дійсно її пограбували саме ці особи, яких вона впізнала, як потім вона дізналась це були ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Працівники поліції затримали ОСОБА_19 та посадили його до службового автомобіля. Один з телефонів вона знайшла наступного дня на тому ж смітнику, де й знайшла сумку, другий телефон Самсунг , як їй потім стало відомо, був знайдений у квартирі ОСОБА_20 . Третій телефон та грошові кошти в сумі 300 грн., які були в барсетці, так і не знайшли. Її ключі від контейнерів , які знаходилися в барсетці, потім знайшли в салоні службової міліцейської машини. При цьому, ОСОБА_12 в той час знала про те, що в її барсетці знаходяться грошові кошти.
Показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що потерпіла ОСОБА_9 є її невісткою. Весною 2015 року, точної дати не пам`ятає, вона, свідок, прийшла разом з дитиною, яка була в візочку, до ОСОБА_9 на «Центральний ринок» м.Олександрії, де остання на той час працювала, щоб попросити в неї 100 грн. в борг. Почекавши доки ОСОБА_9 закриє контейнер , вона з дитиною пішла провести останню на автобусну зупинку, яка розташована біля міської поліклініки. Вони йшли вони через двори між будинками приблизно між 13 год. та 14 год. Коли на ОСОБА_9 напали, вона звичайно впізнала в нападнику чоловіка, це був ОСОБА_17 , з яким на той час вона співмешкала. Так як ОСОБА_3 був її співмешканцем, то працівникам поліції, які приїхали згодом на виклик, та ОСОБА_9 вона сказала, що її пограбував інший чоловік. Вона тоді проживала з ОСОБА_21 в квартирі спільних знайомих, які дозволили їм пожити один тиждень, а потім, коли ОСОБА_19 затримали, вона жила у матері останнього, свого житла в неї, свідка, не було, тому вона боялася, що якщо вкаже на ОСОБА_19 , то її разом з дитиною виженуть на вулицю, а їй не було куди йти. Оскільки ні вона, ні ОСОБА_17 ніде не працювали , то вони фактично жили за рахунок матері останнього, яка їм допомагала. Саме за порадами матері ОСОБА_19 вони писали скарги до прокуратури на дії працівників поліції. ОСОБА_16 вона цього дня бачила вперше. Все відбувалось дуже швидко, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 швидко зірвали з ОСОБА_9 належні останній речі, а саме, сумку та барсетку, та побігли. Але чому вони згодом повернулись назад, вона не знає. Вона, свідок, говорила ОСОБА_22 , що йде до ОСОБА_9 , щоб взяти у неї гроші в борг. Вранці вони домовились з ОСОБА_21 про зустріч. В той час , коли вони з ОСОБА_9 йшли на автобусну зупинку, вона зателефонувала останньому та сказала про це, при цьому сказала якою вулицею вони йдуть. На даний час назву вулиці вона вже не пам`ятає, оскільки тривалий час в м.Олександрія не проживає. Вона не бачила у ОСОБА_19 складного ножа під час нападу, та і взагалі не пам`ятає, чи був у ОСОБА_19 складний ніж. При цьому, ОСОБА_9 говорила при ній працівникам поліції про те, що під час нападу їй до горла приставляли предмет, який за її відчуттями був схожий на ніж. Вона, свідок, навпаки запевняла працівників поліції, що у нападників ножа не було, оскільки вона його не помітила. Першими на місце злочину приїхали працівники поліції, вони стояли та спілкувались з нею та потерпілою. В цей час з-за рогу вулиці вийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які просто спочатку не помітили працівників поліції. Потерпіла відразу ж вказала на них, як на осіб, які її пограбували. Працівники поліції стали запитувати в неї, свідка, чи вона впізнає в зазначених особах тих, хто пограбував ОСОБА_23 , однак вона заперечила, а тому ОСОБА_19 та ОСОБА_16 ніхто не затримав. Коли вона також пішла з місця події, то вже знайшла ОСОБА_19 в кафе, розташованого біля зупинки поряд з автовокзалом, вона забрала його додому, він був п`яний, тому вони не спілкувались з приводу нападу на ОСОБА_9 . А вже, настільки вона пам`ятає, ввечері того ж дня ОСОБА_19 затримали працівники поліції. Її та ОСОБА_9 викликали до відділку та знову запитали про те, чи не впізнали вони осіб, які вчинили напад на останню. ОСОБА_9 стверджувала, що це були ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , а вона, свідок, знову заперечила. Був свідок вчинення нападу, який в цей час був на балконі та який впізнав в ОСОБА_24 та ОСОБА_16 саме тих осіб, які вчинили напад на ОСОБА_9 . Сумку ОСОБА_9 знайшли неподалік від місця вчинення злочину, в смітнику, в ній були гроші та ще якісь речі, які саме вона не пам`ятає. Один з викрадених у ОСОБА_9 телефонів Самсунг згодом працівники поліції знайшли в квартирі їх знайомих, де вона на той час проживала з ОСОБА_21 , звідки він там взявся, вона не знає. Цього дня вони з ОСОБА_9 жодних алкогольних напоїв не вживали, обидві були тверезими.
Показаннями свідка ОСОБА_25 про те, що він працював інспектором патрульної служби Олександрійського МВ УМВС. 27.02.2015 року він разом з ОСОБА_26 перебували на чергуванні. По радіозв`язку вони отримали повідомлення про пограбування. Вони з ОСОБА_26 відразу ж виїхали на місце вчинення даного злочину за адресою: АДРЕСА_5 . Приїхавши за вказаною адресою вони відразу ж оглянули територію. В цей час вони з напарником помітили двох осіб, чоловіка та жінку, які проходили неподалік та підходили під орієнтування. Підійшовши до вказаних осіб, вони з напарником представились, пояснили їм, що вони підходять під опис та необхідно перевірити їх дані. Вказані особи не заперечували.Потерпіла повідомила, що дані особи схожі на тих злочинців, які з застосуванням ножа відібрали у неї сумку з грошима, телефоном,ключами.Потерпіла перебувала під час нападу на неї з своєю знайомою Діаною.Дана ОСОБА_13 говорила, що чоловік та жінка не схожі на тих грабіжників.Вони запропонували чоловіку сісти в службовий автомобіль, щоб перевірити його особу. Підійшовши до службового автомобіля чоловік сів на заднє сидіння автомобіля, Встановили, що це ОСОБА_3 . Осіб перевірили по АРМОРу. Так як потерпіла вагалася чи це ті особи,які на неї напали, чи ні, то вони відпустили чоловіка та жінку. Згодом вони з ОСОБА_26 повернулись до відділу поліції. На даному виклику він, свідок,виконував фактично обов`язки водія службового автомобіля, тому він оглянув авто перед тим, як їхати на виклик і, відповідно, почав його оглядати коли вони повернулись. Під час такого огляду він виявив на килимку біля заднього сидіння авто складного ножа та зв`язку ключів. Вони відразу ж повідомили про знайдені речі чергового, а той в свою чергу викликав оперативно-слідчу групу. Вказані ніж та ключі було вилучено. Крім ОСОБА_3 в салон автомобіля ніхто в той період часу не сідав.Потерпіла говорила їм, що їй ніж приставляли до горла.
Показаннями свідка ОСОБА_27 про те , що під час даної події він знаходився на балконі третього поверха багатоповерхового будинку.Бачив, як через двір його будинку йшли 2 жінки та везли візочок з дитиною.Йому здалося, що вони були в нетверезому стані.До цих жінок підбігли хлопець та дівчина, забрали сумку в однієї з жінок та побігли.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні даного злочину підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.02.2015 року від ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які 27.02.2015 року близько 13год. 25хв. між будинками №15 та АДРЕСА_4 за попередньою змовою між собою, з погрозою застосування предмета схожого на ніж, незаконно заволоділи її майном, а саме: двома мобільними телефонами марки «Нокіа» та одним мобільним телефоном марки «Самсунг», сумкою жіночою темно-сірого кольору та барсеткою, в якій знаходились грошові кошти в сумі близько 400 грн.(т.2, а.с.6)
Протоколом огляду місця події від 27.02.2015 року з фототаблицею та схемою до протоколу огляду місця події, відповідно до якого об`єктом огляду була відкрита ділянка території, яка розташована за адресою: м.Олександрія, провулок Комсомольський, між будинками №15 та АДРЕСА_4 , та сміттєві баки, розташовані з боку будинку АДРЕСА_5 , в одному з яких було виявлено жіночу сумку, в внутрішніх великих відділеннях якої знаходились: гребінець, жіночий дезодорант, дві резинки для волосся, засоби жіночої гігієни, блокнот для записів, дві носові хустинки, запальничка. В маленькій внутрішній кишені вказаної сумки знаходились грошові кошти в сумі 329 грн.(т.2, а.с.7-10 ).

Протоколом огляду предметів від 28.02.2015 року, в ході якого було оглянуто сумку для носіння на плечі, темно-синього кольору. При огляді вмісту сумки, у внутрішній кишені №1 виявлено скляний флакон з прозорою рідиною та написом на ньому «PERCEIVE», об`ємом 50мл, заповнений до половини, у внутрішній кишені №2 виявлено дезодорант та блокнот(т.2, а.с.39)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2015 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , яка на місці вчинення кримінального правопорушення розповіла про обставини вчинення нападу на неї, а саме, про те, що 27.02.2015 року вона разом з ОСОБА_12 , яка котила візочок з дитиною, йшла по провулку Комсомольському в м.Олександрія. ОСОБА_12 йшла біля неї з лівого боку. Біля будинку № 16 хтось ззаду закрив їй очі рукою та приставив до щоки ножа. Це була особа чоловічої статті. ОСОБА_12 трохи відійшла за візочок. В цей час, жінка, яка була одягнута в шапку світлого кольору та темного кольору курточку, швидко підбігла до неї, потерпілої, з лівого боку, зірвала барсетку та втекла, а чоловік зірвав з її плеча сумку і теж побіг. Особи побігли прямо по вулиці, а потім завернули направо, оскільки далі проходу по вулиці немає. ОСОБА_12 викликала поліцію. Коли на неї вчинили напад на вулиці, нікого з людей не було. Вона та ОСОБА_12 повернулись назад звідки йшли, і вона побачила осіб схожих на тих, які її щойно пограбували та які якраз заходили за багатоповерховий будинок. ОСОБА_12 чомусь почала вести її зовсім в інший бік, сказавши, що бачила чоловіка в синій курточці, який нібито був схожий на того, який на неї напав. Коли приїхали працівники поліції, то вона обійшла навколо тим шляхом, яким побігли нападники і в сміттєвому баці вона знайшла свою сумку, яку зірвали в неї з плеча. Сумка була розірвана і в ній не було двох мобільних телефонів, грошові кошти були у внутрішній кишені сумки, їх мабуть грабіжники не знайшли. Яка саме сума коштів була в сумці вона не пам`ятає. Вже в присутності працівників поліції вона дала ОСОБА_12 гроші в сумі 80грн., які остання в неї просила до цього в борг(т.2., а.с.41-42).
Відеозаписом слідчого експерименту від 03.03.2015 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , який було переглянуто в судовому засіданні (т.2, а.с.43);
Протоколом огляду місця події від 05.03.2015 року з фототаблицею , відповідно до якого місцем проведення огляду є приміщення службового кабінету, який знаходиться в приміщенні Олександрійського МВ, розташованого за адресою: м.Олександрія, вул. 6-го Грудня,49. В ході вказаного огляду було оглянуто мобільний телефон марки «Нокіа 300» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який видала потерпіла. (т.2, а.с.44-45).
Протоколом огляду предметів від 05.03.2015 року, в ході якого було оглянуто мобільний телефон марки «Нокіа 300» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 . При зовнішньому огляді вказаного телефону на передній його частині, зверху, виявлено напис «Nokia» білими літерами та напис «Nokia 300», розташований в нижній частині телефону. На панелі телефону виявлені потертості фарби (т.2, а.с.47).
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_9 , за загальними зовнішніми ознаками, характерними слідами зносу та наявністю на боковій поверхні телефону відрізку липкої стрічки для тримання задньої кришки, впізнала серед представлених зразків мобільний телефон під порядковим №4, як такий, який в неї відкрито викрали 27.02.2015 року. (т.2, а.с.53-54).
Висновком судово-товарознавчої експертизи від 28.03.2015 року №127, відповідно до якого: ринкова вартість не представленої на дослідження поясної сумки коричневого кольору, придбаної в 2014 році, з урахуванням зносу станом цін на 27.02.2015 року складає 88грн.; ринкова вартість не представленого на дослідження мобільного телефону марки «Nokia», чорного кольору, придбаного в 2014 році, не визначалась, оскільки наданої інформації не достатньо для проведення дослідження; ринкова вартість не представленої на дослідження карти пам`яті об`ємом 8 GB, придбаної в 2012 році, з урахуванням зносу станом цін на 27.02.2015 року складає 105грн.; ринкова вартість представленої на дослідження сумки для носіння на плечі, темно-сірого кольору, придбаної в 2013 році, з урахуванням зносу станом цін на 27.02.2015 року складає 99грн.; ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «Samsung GT E1150і», червоно-чорного кольору, придбаного в 2013 році, з урахуванням зносу станом цін на 27.02.2015 року складає 125грн.; ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «Nokia 300», червоного кольору, придбаного в 2012 році, з урахуванням зносу станом цін на 27.02.2015 року складає 390грн.(т.2, а.с.57-62).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2015 року за участі підозрюваної ОСОБА_28 , яка на місці вчинення кримінального правопорушення розповіла, що в кінці лютого 2015 року, точної дати вона не пам`ятає, біля центрального ринку в м.Олександрія, по вул.Фрунзе, вона зустрілась з ОСОБА_29 , якого до цього бачила один раз, він приходив до її, нині покійного, чоловіка. При цьому, вони не спілкувались особисто, вона знала лише, що його звати ОСОБА_30 . ОСОБА_17 попросив їй допомогти йому відібрати у його ж знайомої сумку, в якій знаходяться гроші. При цьому, ОСОБА_17 зазначив, що вказана знайома вина йому гроші, але в добровільному порядку їх не віддає. Вона повинна була вирвати сумку та віддати ОСОБА_31 . За таку послугу ОСОБА_17 обіцяв їй дати 200грн. Вона відразу погодилась, оскільки ОСОБА_17 запевнив її, що це його знайома і ніякої відповідальності за вчинене вона, ОСОБА_16 , не нестиме. Після того, як вони з ОСОБА_21 про все домовились, останньому хтось зателефонував і, як вона зрозуміла, повідомив місце де його будуть чекати і дорогу, якою треба йти. Вони пішли в напрямку провулку Комсомольського в м.Олександрія, ОСОБА_17 пішов попереду, а вона трохи призупинилась. ОСОБА_17 завернув за ріг домоволодіння та ззаду підійшов до потерпілої, закрив їй лівою рукою очі, а правою притримував останню за руки, при цьому в цій руці в нього був ніж. В цей час вона зрозуміла, що настала її черга виконувати свою частину їхньої з ОСОБА_21 домовленості, тому швидко підійшла до того місця де були потерпіла та ОСОБА_32 цей час ОСОБА_17 , ножем, який він тримав в руці, зрізав ремінь сумки потерпілої, яка була в останньої на поясі спереду, і вона, ОСОБА_16 , підхопивши її пішла далі. Разом з потерпілою йшла ще якась дівчина, яка котила дитячий візок, під час вказаних подій вона просто стояла біля візка, при цьому, жодних дій не вчиняла. Пройшовши деякий шлях по вулиці вона озирнулася і побачила, що ОСОБА_17 біжить позаду неї , тримаючи в руках ніж, вона злякалася та кинула сумку біля металевого ларька жовтого кольору та пішла далі не озираючись. Потім, коли вона вже стояла зі своїм чоловіком, то побачила ОСОБА_19 , який йшов в їх бік. ОСОБА_17 пройшов повз них не зупиняючись, при цьому сказав, щоб вона, в разі чого, сказала, що його в цей день не бачила. Трохи згодом, коли вона йшла по своїх справах, то знову зустріла ОСОБА_19 і вони далі йшли разом. Так вийшло, що йти їй треба було в бік того самого місця, де вони забрали сумку в потерпілої, але йшли вони в зворотному напрямку. У ОСОБА_19 вона нічого з цього приводу не запитувала. ОСОБА_17 був сам, ніяких речей в нього в руках не було. Коли зайшли за ріг будинку, то побачили, що там стоять працівники поліції, потерпіла та ОСОБА_20 . Коли вони підійшли ближче, то працівники поліції попросили їх підійти та запитали в неї чи знає вона потерпілу. Вона відповіла, що бачить її вперше. Потерпіла її не впізнала і тому її відпустили, а ОСОБА_22 запропонували сісти до службового автомобіля і він погодився. Вона ж пішла і що відбувалось далі, не бачила. Більше ОСОБА_19 вона не бачила, ніяких грошей від нього не отримувала(т.2, а.с.75-76).
Відеозаписом слідчого експерименту від 29.03.2015 року за участі ОСОБА_28 , який було переглянуто в судовому засіданні (т.2, а.с.77).
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо його непричетності до вчинення даного злочину, розцінює їх як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, його показання повністю спростовуються встановленими судом обставинами та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_27 в тій частині, що чоловік, який напав на потерпілу, був нижчий зростом, ніж обвинувачений і тому він вважає, що не обвинувачений нападав на потерпілу. Показання даного свідка в цій частині суперечать дослідженим доказам в даній справі і крім того, суд враховує, що свідок спостерігав за даними подіями з третього поверху і на відстані від місця події.Також суд враховує і показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 про те, що даний свідок безпосередньо після нападу на потерпілу показував на обвинуваченого як на особу, що вчинила напад на потерпілу.
Безпосередньо допитати ОСОБА_28 в судовому засіданні не представилося можливим , так як відповідно до актового запису про смерть №1019 від 11.09.2019 року ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть(остаточне) №1806/304 від 11.09.2019 року, виданим Олександрійським відділенням судово-медичної експертизи Кіровоградської області.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.10.2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, закрито в зв`язку зі смертю обвинуваченої.
Показання даної особи під час слідчого експерименту не суперечать показанням потерпілої ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_12 , а тому суд визнає їх допустимим доказом.
Крім того, в судовому засіданні були оголошені показання ОСОБА_28 , які вона надавала в судовому засіданні 20.08.2015 року при попередньому складу суду.В своїх поясненнях ОСОБА_28 пояснила, що 27.02.2015 року вона йшла на центральний ринок та по дорозі зустріла свою знайому ОСОБА_11 .Діана йшла разом з своїм другом, якого представила як ОСОБА_33 і познайомила їх. Діана була засмучена і казала, що йде на ринок поговорити з невісткою, яка є потерпілою по даній справі, щоб остання віддала їй кошти. Діана просила допомогти їй повернути свої кошти, які знаходяться у невістки.Вона погодилася і пішла по своїх справах. По дорозі зустріла знайомого ОСОБА_34 і розповіла йому про проблеми ОСОБА_13 . В дворі бачила обвинуваченого з ОСОБА_13 та потерпілою.Потім вона з ОСОБА_35 йшла в сторону зупинки і по дорозі побачили, що ОСОБА_13 котила візок з дитиною, а позаду неї йшла потерпіла. ОСОБА_36 вона показала де ОСОБА_13 , а де ОСОБА_37 .А потім ОСОБА_38 підлетів до потерпілої, щось зірвав з неї , закрив їй очі рукою, а потім побіг. А вона в свою чергу зірвала сумку з плеча потерпілої і побігла за ОСОБА_35 , але не догнала його. Прізвище ОСОБА_39 , де проживає вона не знає, десь в районі 8 школи. Сумку викинула в смітник. Коли йшла додому, то в дворі побачила патрульну машину, біля неї були ОСОБА_13 , потерпіла та обвинувачений. Коли її покликали працівники поліції, то її ніхто з присутніх не впізнав і її відпустили. Коли її викликали в поліціюї, то вона розповіла їм всі обставини. Їй показали фото обвинуваченого і зазначили, що необхідно говорити, що це він скоїв злочин. Вину свою визнає частково, а саме в тому, що зірвала сумку з плеча потерпілої.ЇЇ пояснення , які вона давала на досудовому слідстві вірні, лише працівники поліції змінили ім`я нападника.Під час обрання запобіжного заходу зазначила, що вину визнає і вказувала на ОСОБА_3 , як їй зазначали працівники поліції.Хто саме з працівників поліції їй радив так казати вона не знає та не пам`ятає.З скаргами на дії працівників поліції не зверталася.
Суд критично відноситься до показань ОСОБА_28 , які вона надавала в судовому засіданні 20.08.2015 року при попередньому складу суду ., так як остання зазначила що на досудовому слідстві під час слідчого експерименту давала вірні показання, але в них було працівниками поліції змінено ім.»я нападника.Протокол слідчого експерименту був підписаний ОСОБА_28 , зауважень не зазначено. Показання даної особи під час слідчого експерименту не суперечать показанням потерпілої ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_20 . Скарги на дії працівників поліції з приводу здійснення на неї тиску даною особою не подавалися. А в судовому засіданні ОСОБА_28 змінила показання та надала показання, які суперечать показанням потерпілої і свідка ОСОБА_20 . Враховуючи, що на час дачі показань у даної особи був статус обвинуваченої, суд вважає дані показання способом захисту від пред`явленого обвинувачення .
Крім того, в судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_40 , які були ним надані під час судового розгляду попереднім складом суду в судовому засіданні 18.02.2016 року при попередньому складу суду .Даний свідок разом з ОСОБА_41 зазначені як поняті в протоколах огляду місця події від 28.02.2015 року та 27.02.2015 року ( т.2 а.с. 12 та а.с. 23) . Дані особи під час досудового розслідування не допитувалися. Безпосередньо допитати в якості свідків даних осіб не представилося можливим, так як ОСОБА_42 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1838/336., а місцезнаходження ОСОБА_43 не встановлено.
КПК України не містить положення, яке вирішує питання допустимості показань свідка, допитаного в суді в тій же справі, але під час минулого розгляду.
Суд бере до уваги, що відповідно до пункту 16 статті 7 КПК безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства.
Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (перше речення частини 4 статті 95 КПК), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.
Суд вважає, що показання, які особа надавала під час минулого судового розгляду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час нового судового розгляду.
Під час минулого судового розгляду в іншому складу суду свідок ОСОБА_44 пояснив, що він був запрошений понятим при проведенні слідчих дій не вперше.Він та ОСОБА_45 були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту за участі потерпілої, в протоколі слідчого експерименту стоїть його підпис.Потерпіла зазначала, що у неї викрали сумки, мобільні телефони, кошти.В протоколі огляду місця події від 28.02.2015 року та від 27.02.2015 року стоять не його підписи, сам огляд місця події , а саме в салоні службового автомобіля та огляд місця проживання ОСОБА_13 , де був вилучений мобільний телефон він не пам`ятає .
Понятий-це фізична особа, яка залучається до участі у кримінальному провадженні з метою засвідчення своїм підписом відповідності записів у протоколі виконаним діям.
Підстава участі у процесі понятого є запрошення слідчого, прокурора.
Понятих запрошують до участі у процесуальних діях незалежно від того, чи застосувався безперервний відеозапис перебігу дії, у разі проведення обшуку або огляду житла чи іншого володіння особи, обшуку особи.
Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.
Понятих має бути не менше 2.
Поняті можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної процесуальної дії.
Понятий повинен відповідати таким процесуальним вимогам як бути повнолітнім, бути грамотним, аби прочитати протокол і підписати його, бути незаінтересованим у результатах кримінального провадження та не мати фізичних і психічних вад, з яких він не може особисто підписати протокол.
Понятий зобов`язаний: бути присутнім під час провадження процесуальної дії, після її закінчення засвідчити своїм підписом відповідність записів у протоколі виконаним діям та не розголошувати без дозволу слідчого, прокурора відомості, які стали відомі йому у зв`язку з виконанням своїх обов`язків (ч. 3 ст. 66 КПК).
Окрім обов`язків понятий має право ознайомитися із текстом протоколу процесуальної дії перед його підписанням, висловлювати зауваження і доповнення до протоколу, за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки.
Суд зазначає, що при проведенні таких слідчих дій як огляд службового автомобіля марки ВАЗ-2107 білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , в ході якого в салоні вказаного автомобіля з лівого пасажирського боку на гумовому килимку чорного кольору було виявлено складний ніж у складеному положенні з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, на відстані близько 30 см від ножа виявлено зв`язку металевих ключів у кількості 7 штук та металеву відкривачку скляних пляшок та огляд квартири АДРЕСА_6 , де на той час проживала ОСОБА_10 , під час якого на кухні вказаної квартири, на кухонному столі, який застелений скатертиною зеленого кольору, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» червоного-чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , повинні були бути присутні двоє понятих, які після закінчення слідчих дій повинні засвідчити своїм підписом відповідність записів у протоколі виконаним діям.
Свідок ОСОБА_44 , який зазначений одним із понятих в протоколі огляду автомобіля від 27.02.2015 року та протоколі огляду зазначеної квартири від 28.02.2015 року в судовому засіданні зазначив, що підписи в даних протоколах від його імені виконані не ним, даних слідчих дій він не пам`ятає. Місцезнаходження іншого понятого, зазначеного в даних протоколах ОСОБА_43 не встановлено.Відеозаписи даних слідчих дій не проводилися, на фототаблицях до даних протоколів огляду відсутні учасники даних слідчих дій, відповідно стороною обвинувачення не доведено присутність понятих при проведенні даних слідчих дій.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Відповідно до ст. 86 КПК отримання доказу всупереч порядку, встановленому цим Кодексом, тягне за собою недопустимість такого доказу, а також будь-яких інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (доктрина «плодів отруєного дерева»).
Недотримання вимог закону щодо участі у слідчих діях понятих тягне за собою визнання доказів, отриманих під час проведення цієї слідчої дії, недопустимими.Відповідно суд вважає протокол огляду автомобіля від 27.02.2015 року (т.2, а.с.12) та протокол огляду від 28.02.2015 квартири АДРЕСА_6 (т.2, а.с.23-27), недопустимими доказами.
Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована ЄСПЛ у рішеннях у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».
Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.
Так як протокол огляду автомобіля від 27.02.2015 року та протокол огляду від 28.02.2015 квартири АДРЕСА_6 визнані недопустимими доказами, то і недопустими доказами є докази похідні від них,тобто докази, отримані за їх допомогою, а саме:
Протокол огляду предметів від 28.02.2015 року, відповідно до якого предметом огляду є зв`язка металевих ключів у кількості 7 штук, які подібні один до одного та з`єднані між собою за допомогою металевого ключа. Довжина кожного з ключів близько 7см. На вказаній зв`язці також знаходиться металева відкривачка для пляшок, довжиною близько 12см(т.2, а.с.35).
Протокол огляду предметів від 28.02.2015 року, в ході якого було оглянуто мобільний телефон марки «Samsung GT-E1150і», чорного кольору з передньою кришкою червоного кольору, розкладного типу(т.2, а.с.37).
Висновок експерта від 30.03.2015 року №30, відповідно до якого предмет, вилучений 27.02.2015 року в ході огляду місця події за адресою: м.Олександрія, вул. 6-го Грудня,49, з салону автомобіля групи швидкого реагування марки ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_4 , холодною зброєю не являється. Предмет відноситься до складних ножів господарсько-побутового призначення, який виготовлено промисловим способом(т.2, а.с.68-71).
Протокол огляду предметів від 30.03.2015 року, відповідно до якого було оглянуто складний ніж з металевим клинком, довжиною близько 8 см, рукоятка ножа стилізована під дерев`яну обробку, коричневого кольору, довжина рукоятки складає близько 15 см. На момент проведення огляду речовини бурого кольору на поверхні ножа не виявлено(т.2, а.с.72).

Суд враховує, що розбій, як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо (Відповідно до п.5 Постанови №10 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року).
Так, обвинувачений неочікувано напав на потерпілу, погрожував їй ножем, позбавивши її можливості чинити опір, що вказує на небезпечність його дій по відношенню до потерпілої, що з урахуванням обставин вчинення злочину, показань потерпілої, свідка підтверджує факт насильства та його небезпечність. Те, що у обвинуваченого під час нападу був ніж вказує як потерпіла ОСОБА_9 так і ОСОБА_28 під час слідчого експерименту.
Як потерпіла ОСОБА_9 , так і свідок ОСОБА_25 , а також ОСОБА_28 під час слідчого експерименту та в суді зазначали, що обвинувачений сідав в службовий автомобіль працівників поліції на місці події для встановлення його особи. Сам обвинувачений також не заперечує даний факт. Свідок ОСОБА_25 , який на той час був працівником поліції і за його словами фактично виконував функцію водія, після того, як обвинувачений знаходився в салоні автомобіля на задньому пасажирському сидінні під час встановлення його особи, знайшов на підлозі заднього пасажирського сидіння ніж та зв`язку ключів. ОСОБА_46 під час надання пояснень зазначила, що в викраденій барсеткі були ключі від контейнерів, які потім знайшли в салоні службового автомобіля працівників поліції. На підставі постанови прокурора від 02.03.2015 року дану зв`язку ключів було передано потерпілій ОСОБА_9 , про що свідчить її розписка.Показання свідка ОСОБА_25 не визнано неналежним доказом і його показання не викликають у суду сумнівів.
В судовому засіданні на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показань потерпілої, свідків , протоколів слідчих експериментів, висновків експертиз, протоколів слідчих дій , які узгоджуються між собою, знайшла підтвердження вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи(розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій.
Відповідно до ст.ст.50,65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз за вчинення розбійного нападу, має непогашену судимість, не працює, неодружений, осіб на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності .
Згідно заключення судово-наркологічної експертизи від 30.03.2015 року №34 ОСОБА_3 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Потребує протиалкогольного лікування(т.2, а.с.86).
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Потерпіла відносить вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на розсуд суду.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Згідно ч.2 ст.59 КК України обвинуваченому необхідно призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, так як злочин вчинений з корисливих мотивів.
По даному кримінальному провадженню обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Строк даного запобіжного заходу закінчився в процесі розгляду даного кримінального провадження. Прокурор в судових дебатах, висловлюючи свою позицію щодо призначення покарання, клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили , як це передбачено приписами КПК, не заявляв. Суд, враховуючи що обвинувачений протягом тривалого часу розгляду справи з`являвся до суду, має постійне місце проживання, вважає за можливе до набрання вироком законної сили не обирати обвинуваченому запобіжний захід .
Велика Палата Верховного Суду 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 прийняла рішення ( далі рішення ) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Згідно п. 103 рішення якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Згідно ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Злочин по даному кримінальному провадженню ОСОБА_3 вчинив до 23 грудня 2015 року.
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2015 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, починаючи з 21 год. 00 хв. 28 лютого 2015 року, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.10.2015 року запобіжний захід ОСОБА_3 змінено із тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, який обчислюється з 23 жовтня 2015 року ( т.1 а.с. 140)
Враховуючи викладене, ОСОБА_3 необхідно зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 28 лютого 2015 року по 22 жовтня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
По справі потерпілою ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та особи, справа відносно якої закрита на її користь матеріальної шкоди на суму 1407 грн. 00коп., моральної шкоди на суму 60000 грн. 00коп. та вартість понесених нею витрат на юридичну допомогу в сумі 1500 грн.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Матеріальна шкода в сумі 1407 грн. складається з вартості викраденого майна та підтверджується матеріалами справи.
Обвинувачена ОСОБА_28 померла, справа відносно неї закрита.
Обвинувачений ОСОБА_3 позов ОСОБА_9 не визнав.В ході розгляду справи встановлено, що потерпілій ОСОБА_9 було повернуто сумку вартістю 99 грн, мобільний телефон Самсунг вартістю 125 грн., мобільний телефон Нокіа вартістю 390 грн. та грошові кошти, які знаходилися в сумці 300 грн., а всього повернуто на суму 914 грн. Відповідно не повернуто майна на суму 493 грн. ( 1407 грн. - 914 грн.)

Відповідно з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню 493 грн. матеріальної шкоди.
Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення .
При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що потерпілій ОСОБА_9 дійсно прийшлось переносити моральні страждання, пов`язані із нападом на неї та викраденням належного їй майна. Викрадене майно їй частково повернуто і вартість його на час розгляду не відшкодована. Потерпілій прийшлося пережити стрес , пов`язаний з погрозою їй предметом, схожим на ніж, вона відчула острах за своє життя та здоров`я. Тому суд з урахуванням обставин справи, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, ступеню вини обвинуваченого, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає за можливе задовольнити частково цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь 5000 грн. моральної шкоди.
Згідно ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані з залученням експертів.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, та стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Потерпілою надана квитанція до прибуткового касового ордера №643 від 17.03.2015 року про витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.( т.1 а.с. 59) та в матеріалах справи є договір на надання правової допомоги від 16 квітня 2015 року між потерпілою ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_47 ( т.1 а.с. 24-25) та ордер серії КР № 035723 від 16.04.2015 року ( т.1 а.с. 23)
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
З матеріалів справи свідчить, що адвокат ОСОБА_47 приймала участь в судових засіданнях при попередньому складу суду, про що свідчать журнали судових засідань.
Згідно як згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, то з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 підлягає стягненню 1500 грн. витрат на правову допомогу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 376 КПК України,суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 ( сім) років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
ОСОБА_3 зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 лютого 2015 року по 22 жовтня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.( в редакції Закону № 838-VIII).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_9 493грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 08 коп.
Речові докази по справі:
-мобільний телефон марки «Nokia 300», червоного кольору, сумку для носіння на плечі темно-синього кольору з наявним всередині вмістом, мобільний телефон марки «Samsung GT-E1150і» чорного кольору з передньою кришкою червоного кольору, , які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 - залишити останній за належністю.
-складний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Олександрійському МВ України в Кіровоградській області - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий