ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2033/18 Номер провадження 11-кп/814/336/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2019 року
за участю
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.347 КК України і призначено йому покарання:
-за ч.2 ст.125 КК України у виді 6 місяців арешту;
-за ч.2 ст.347 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.
16.06.2018 року, близько 17:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпеку своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_9 , близько 9 ударів руками та сторонніми предметами, по різних частинах тіла, внаслідок чого останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани потиличної ділянки зліва, верхньої губи зліва, з крововиливом в цій же області, синці на віках лівого ока з переходом на ліву виличну ділянку, на передній поверхні грудної клітки зліва, на внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна, на передній поверхні лівого стегна, на правому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно висновку експерта № 83 від 21.06.2018 року.
19.06.2018 року, близько 20:30 год. ОСОБА_6 , з метою помсти, за виконання ОСОБА_10 , своїх службових обов`язків, який працює дільничним офіцером поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області та обслуговує поліцейську дільницю № 7, до якої входить Світлогірська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області, на території якої проживає ОСОБА_6 . Прагнучи вплинути на ОСОБА_10 , з метою перешкоджання в подальшому виконанню ним службових обов`язків, вирішив здійснити свій злочинний умисел, спрямований на знищення майна, що належить дільничному офіцерові поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області підполковнику поліції ОСОБА_10 , тому що дільничним офіцером поліції ОСОБА_10 , 14.07.2014 року встановлено адміністративний нагляд відносно ОСОБА_6 , терміном на один рік, 10.07.2015 року за порушення правил адміністративного нагляду його продовжено до 09.01.2016 року, 20.06.2017 року складено постанову за ч.1 ст.178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабо алкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», 20.06.2017 року складено постанову за ч.2 ст.178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», 24.02.2018 року складено постанову за ч.2 ст.178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабо алкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді».
Для виконання свого злочинного умислу ОСОБА_6 , взяв із собою запальничку та пішов до домогосподарства, де проживає дільничний офіцер поліції ОСОБА_10 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , місцезнаходження якого йому відоме. ОСОБА_6 , прийшов до домогосподарства дільничного офіцера поліції ОСОБА_10 , зі сторони огороду, де подвір`я не огороджене, впевнившись, що його ніхто не бачить, таємно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою запальнички підпалив 95 тюків сіна, що належить дільничному офіцерові поліції ОСОБА_10 , внаслідок чого останньому було завдано шкоду, у розмірі 4750грн., після чого із місця події зник .Таким чином, ОСОБА_6 , умисно, шляхом підпалу, знищив майно, що належить працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 вбачається, що вона просить змінити вирок суду, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч.2 ст. 347 КК України на ч.2 ст. 194 КК України та звільнити його від призначеного покарання з випробуванням.
Апелянт стверджує, що сторона обвинувачення не довела умислу обвинуваченого на знищення майна потерпілого та не встановила наявності зв`язку між такими діями ОСОБА_6 і виконанням потерпілим службових обов`язків працівника правоохоронного органу.
Вказує, що в даному випадку має місце саме раптовий та не визначений умисел, оскільки ОСОБА_6 заздалегідь не готувався та не обдумував скоєння підпалу та наслідків від нього. Також описуючи свої почуття у судовому засіданні, обвинувачений повідомив, що заздрив потерпілому і саме заздрість штовхнула його на такий вчинок.
Вважає, що дії ОСОБА_6 повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Під час апеляційного перегляду підтримала свою апеляційну скаргу. Водночас, в разі її незадоволення просила пом`якшити покарання за ч.2 ст.347 КК України із застосуванням ст.69 КК України та звільнити обвинуваченого відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Позиція інших учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу захисника.
Потерпілий ОСОБА_10 не заперечував проти застосування ст.69 КК України, проте заперечував проти перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.347 на ст.194 КК України.
Прокурор ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника в частині пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст. 347 КК України із застосуванням ст.69 КК України. В іншій частині просила залишити вирок суду без зміни.
Мотиви суду
Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Враховуючи, що вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України захисником не оскаржується, суд апеляційної інстанції судове рішення в цій частині не переглядає.
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Саме таким вимогам відповідає вирок суду щодо ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування та судовий розгляд проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які безпосередньо досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку

Колегія суддів вважає неспроможними доводи сторони захисту щодо перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст. 347 КК України на ч.2 ст. 194 КК України з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_10 є дільничним офіцером поліції СП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області тобто є працівником правоохоронного органу, який при виконанні своїх службових обов`язків постійно здійснює профілактичну роботу, спрямовану на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, здійснює провадження у справах, тощо. Зокрема, ОСОБА_10 виконуючи свої службові обов`язки неодноразово складав адміністративні протоколи відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , та саме у нього в провадженні перебували матеріали щодо нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , які їй завдав обвинувачений ОСОБА_6 .
Із показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що саме в той період часу ОСОБА_6 протягом місяця зловживав алкоголем, через що постійно виникали конфлікти з сусідами, висловлював наміри спалити їх сіно. Потерпілий викликав обвинуваченого, проводив з ним роботу, попереджав про наслідки неправильної поведінки. Стверджує, що ОСОБА_6 передавав йому погрози через людей, однак він не звертав на це увагу.
Вище наведене спростовує доводи апелянта про те, що знищення майна потерпілого не пов`язане з виконанням ним своїх службових обов`язків працівника правоохоронного органу.
Як правильно зазначив місцевий суд, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 мають постійне місце проживання у с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, є сусідами та добре знають один одного. Тим більше обвинувачений розумів, що потерпілий ОСОБА_10 є офіцером поліції, який обслуговує даний район.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , зловживає спиртними напоями та постійно вчиняє хуліганські дії відносно мешканців села, протягом року він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, при цьому протоколи про адміністративне правопорушення щодо нього складав ОСОБА_10 .
Крім того, із показань обвинуваченого ОСОБА_6 , як в суді першої, так і апеляційної інстанції вбачається, що останній визнає факт підпалу сіна потерпілого та вказує, що йому відомо про те, що потерпілий працює дільничним офіцером поліції.

За цих обставин, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду, що у діях ОСОБА_6 наявний мотив помсти у відношенні до потерпілого ОСОБА_10 в зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків, що в свою чергу спростовує твердження сторони захисту про відсутність умислу на умисне знищення шляхом підпалу майна, що належить працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Такі дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 347 КК України.
З огляду на вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог в частині перекваліфікації дій обвинуваченого.
Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як вбачається зі змісту вироку, при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого який має постійне місце проживання, офіційно ніде не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності Зокрема, суд врахував те, що ОСОБА_6 притягувався до відповідальності за злочини проти власності, життя та здоров`я особи. Також суд врахував думку потерпілих, відношення обвинуваченого до скоєного і визнав обставинами, що пом`якшують покарання винного щире каяття та повне відшкодування завданих збитків. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вище наведеного, суд призначаючи покарання дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження та пояснень ОСОБА_6 , останній має двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 заявив, що в зв`язку з відшкодуванням шкоди він не має претензій до обвинуваченого, а тому не заперечує проти застосування до нього ст.69 КК України.
На думку колегії суддів, ці обставини також мають бути враховані, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого та разом з іншими пом`якшуючими обставинами дають підстави для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.347 КК України.
Саме таке покарання за вказаний злочин, на думку колегії суддів, буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації і стане достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання - зміні.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,408,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 29.10.2019 року змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.347 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.347 КК України та із застосуванням ст.69 КК України визначити його у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч.2 ст.125 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч.2 ст.347 КК України, визначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4