Номер провадження: 11-кп/813/907/20
Номер справи місцевого суду: 511/3004/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Рівненського апеляційного суду, апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_12 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000215 від 22 грудня 2012 року, відносно

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянин України, військовозобов`язаний, з середньо-спеціальною освітою, приватний підприємець, не одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року, було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000215 від 22 грудня 2012 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із наявністю не скасованої постанови від 18 жовтня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи.

Крім того вказаною ухвалою були вирішені питання з цивільним позовом потерпілого, речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що дослідча перевірка по факту ДТП, яке мало місце 10 жовтня 2012 року за участю ОСОБА_10 була закінчена 18 жовтня 2012 року та на підставі ст.99 КПК (в редакції 1960 року) слідчим ухвалено постанову від 18 жовтня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи, яка не була скасована. З цих підстав за приписами п.11) ч.1 ст.6 КПК (в редакції 1960 року) кримінальну справу не могло бути порушено, а порушена справа підлягала закриттю, якщо про відмову в порушенні справи по тому ж факту є нескасована постанова органу дізнання, слідчого, прокурора. Відмовний матеріал №3845/2012 при наявності нескасованої постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 18 жовтня 2012 року, згідно п.3) розділу ХІ Перехідних положень КПК (в редакції 2012 року) не був підставою для внесення відомостей в ЄРДР.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, які їх подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції фактично вийшов за межі розгляду кримінального провадження, в межах КПК України (в редакції 2012 року) та застосував аналогію із законодавством, яке втратило чинність, оскільки розділ XI КПК України (в редакції 2012 року) не містить посилань на порядок обов`язкового скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, якщо така приймалась, у разі внесення відомостей до ЄРДР або неможливість внесення відомостей, у разі якщо така постанова не скасована.

Прокурор в апеляційній скарзі пославшись на положення п.10) ч.1 ст.284 КПК України зазначив, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 могло бути закрито лише за наявності постанови про закриття кримінального провадження на підставі пунктів 1, 2, 4 та 9 ст.284 КПК України (в редакції 2012 року), а не постанови про відмову в порушені кримінальної справи на підставі ст.99 КПК України (в редакції 1960 року).

Потерпілий ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі з доповненнями також просив

скасувати ухвалу суду про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції безпідставно постановив ухвалу про закриття кримінального провадження, оскільки матеріали провадження не містять постанови про закриття кримінального провадження і така постанова слідчим та прокурором не приймалась. Крім того, судом взагалі не була дана належна оцінка доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В доповненнях до апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що автоматизований розподіл кримінального провадження був здійснений з порушенням вимог ч.3 ст.35 КПК України, що також є підставою скасування оскаржуваної ухвали.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_12 , які підтримали доводи апеляційних скарг, вислухавши позицію захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які заперечували проти їх задоволення та просили залишити оскаржуваному ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Суд першої інстанції в своїй ухвалі про закриття кримінального провадження №0000215 послався на пункт 3) розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, згідно якого заяви та повідомлення про злочини, які надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності цим Кодексом і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи або про відмову у порушенні кримінальної справи, передаються органам досудового розслідування згідно з цим Кодексом для початку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, суд першої інстанції наголосив на тому, що дослідча перевірка по факту ДТП була закінчена та слідчим 18 жовтня 2012 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, яка не була скасована, а тому за приписами п.11) ч.1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) кримінальну справу не могло бути порушено, а порушена справа підлягала закриттю.

Відмовний матеріал №3845/2012 при наявності нескасованої постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 18 жовтня 2012 на думку суду першої інстанції відповідно пункту 3 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України не міг стати підставою для внесення відомостей в ЄРДР, а наявність нескасованої постанови про відмову в порушенні кримінальної справи є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України (в редакції 2012 року).

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, а оскаржувану ухвалу незаконною, та такою, що була ухваленою з істотним порушенням вимог чинного кримінального процесуального закону.

Так, згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині 1 ст.58 Конституції України і, відповідно до цього принципу, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в ст.58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч.1 ст.58 Конституції України є положення ч.1 ст.5 КПК, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення.

На відміну від кримінального (матеріального) закону про відповідальність, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
19 листопада 2012 року набув чинності новий Кримінальний процесуальний кодекс України.

Положеннями п.9-1) ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Разом з тим, постанова про закриття кримінального провадження в рамках даного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000215 слідчим або прокурором не виносилась.

В свою чергу в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Роздільняського СВ ГУМВ України в Одеській області від 18 жовтня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 за фактом ДТП (т.1, а.к.п.166).

Вказана постанова була винесена слідчим на підставі проведення дослідчої перевірки, проведення якої було передбачено положеннями ст.97 КПК України (в редакції 1960 року) і яка здійснювалась прокурором, слідчим, або органом дізнання в строк не більше 10 днів.

Разом з тим, чинним КПК України (в редакції 2012 року) не передбачено проведення дослідчої перевірки, а порядок внесення відомостей про злочин до ЄРДР регламентується положеннями ч.1 ст.214 КПК України (в редакції 2012 року), відповідно до яких слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції мав право закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000215 відносно ОСОБА_10 на підставі п.10) ч.1 ст.214 КПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи судом) лише за умови наявності постанови про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 та 9 ст.284 КПК України (в редакції 2012 року), а не на підставі постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної в порядку ст.99 КПК України (в редакції 1960 року).

Таким чином суд першої інстанції розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за правилами КПК України (в редакції 2012 року), фактично застосував аналогію з кримінально-процесуальним законодавством, яке на момент судового розгляду втратило чинність, а як вже було зазначено чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії в часі навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального Закону, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.,

Враховуючи те, що апеляційним судом були встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Роздільянського районного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року, якою було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000215 від 22 грудня 2012 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із наявністю не скасованої постанови від 18 жовтня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000215 від 22 грудня 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в суді першої інстанції у іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4