Справа № 761/8180/20
Провадження № 1-кс/761/5301/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000058 від 04.03.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000058 від 04.03.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000058 від 04.03.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації Відділу державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 видано співробітнику Київського міського бюро судово-медичної експертизи для поховання тіла за рахунок держави, оскільки у померлого відсутні родичі. Тіло померлого знайдено у квартирі АДРЕСА_1 . Згідно Реєстру територіальної громади міста Києва, станом на 01.02.2019 року у квартирі АДРЕСА_1 рахувався зареєстрованим ОСОБА_4 . Відповідно до інформації Київського МБТІ, станом на 14.01.2019 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1992. Відповідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 17.05.2016 нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 , на підставі заяви від 12.05.2018 та свідоцтва про право на спадщину № 10-73 від 12.05.2016, прийнято рішення про реєстрації права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 . Однак, згодом під час досудового розслідування стало відомо, що 11.12.2019 р. приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 на підставі заяви від 06.12.2019 та договору купівлі-продажу №7-81 від 28.01.2012, прийнято рішення про реєстрацію речових прав на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 .

В подальшому, 12.12.2019 р. приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 на підставі заяви від 12.12.2019 та договору дарування № 76014 від 12.12.2019, прийнято рішення про реєстрацію речових прав на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 .

Під час досудового розслідування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та від приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 отримано копію договору купівлі-продажу 7-81 від 28.01.2012, який надруковано на спеціальному бланку нотаріальних документів ВРН №814483 та посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 .

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк ВРН №814483 витрачено державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 28.02.2012р. , що відрізняється від дати договору купівлі-продажу, який використано для реєстрації речових прав на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Крім того, відповідно до відомостей Другої київської державної нотаріальної контори, 28.01.2012р. нотаріусами другої київської державної нотаріальної контори не було посвідчено жодного договору купівлі-продажу, а також за реєстровим номером № 7-81 державним нотаріусом ОСОБА_11 було вчинено іншу нотаріальну дію, яка не пов`язана із укладенням договору купівлі-продажу.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), набута незаконним шляхом.

Зазначену квартиру постановою прокурора від 12.03.2020 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000058, оскільки є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідає критеріям статті 98 КПК України.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки вказана квартира має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а також наявність реальних ризиків незаконного відчуження та з метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, направив заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання за наведених у ньому підстав.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Перевіривши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання, вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, майно може бути набуте протиправним шляхом, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те, що предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні є квартира, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні прокурора.

Керуючись ст.ст.131,132; 170173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000058 від 04.03.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) із забороною відчуження та розпорядження, без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя