Справа № 344/2110/20
Провадження № 1-кс/344/974/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника автомобіля ОСОБА_4 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000284 від 04.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000284 від 04.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України одним із епізодів злочинної діяльності в якому є факт вимагання грошових коштів за попередньою змовою групою осіб у ОСОБА_6 .

Під час досудового розслідування встановлено, що починаючи з 13 жовтня 2019 року ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_6 , безпідставно звинувативши його у торгівлі наркотичними засобами, заволоділи його грошовими коштами в сумі 700 гривень, паспортом громадянина України для виїзду закордон, ідентифікаційним податковим номером та витягом з Єдиного демографічного реєстру, систематично погрожуючи застосуванням насильства вимагали передачі грошових коштів у сумі 2000 доларів США.

Встановлено, що причетним до вчинення злочину є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у користуванні якого наявний мікроавтобус «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, 08.02.2020 року близько 20:00 год. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 на автомобілі «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 приїхали в м. Калуш з метою отримання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 .

Після реалізації свого злочинного плану та отримання встановлених вимогою грошових коштів в сумі 40000 грн., ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , під час їх затримання, почали чинити опір працівникам служби безпеки України та слідчим поліції, втікаючи вказаним автомобілем з місця вчинення злочину.

Однак в ході їх переслідування працівниками служби безпеки України вказаний автомобіль був зупинений шляхом його пошкодження, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 затримані в порядку 208 КПК України.

Того ж дня на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук транспортного засобу, а саме автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено два згортки з вмістом подрібненої речовини рослинного походження та пристрій для викурювання (бульбулятор) з нашаруванням на ньому речовини темного кольору. Також, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone»6S, Imeil: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , та безпосередньо автомобіль «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно інформаційної довідки баз даних МВС вилучений автомобіль на праві власності належить матері ОСОБА_9 - ОСОБА_4 .

Вище перелічене майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містять на собі відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала вказавши, що вилучений автомобіль визнано речовим доказом та є необхідність у проведенні слідчих дій.

Власник транспортного засобу в судовому засідання вказала, що розуміє про необхідність проведення слідчих дій, однак просила щоб автомобіль був їй повернутий.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зазначене вище майно вилучене і на даний час має статус тимчасово вилученого майна і на сьогодні виникла необхідність в його арешті з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст.167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Речі, на які слідчий просить накласти арешт вилучено 08 лютого 2020 року під час проведення обшуку транспортного засобу, а саме автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому їх було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 10.02.2020 року.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Слідчий обґрунтовуючи клопотання вказує мету арешту збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 08.02.2020 року під час обшуку автомобіля марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone»6S, Imeil: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , а також на автомобіль марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , до проведення необхідних слідчих дій та експертиз, або його скасування.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1