Провадження № 11-кп/4820/174/20
Справа № 675/2451/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія :умовно-дострокове звільнення Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ізяславського районного суду провадження у справі за заявою засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання закрито.

Суд мотивував своє рішення тим, що чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до суду, при наявності судового рішення, що набрало чинності, з такою самою заявою, поданою з тих самих підстав, з аналогічними вимогами.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати та відкрити кримінальне провадження за його заявою про перегляд судового рішення ухвали Ізяславського районного суду від 08.02.2019 року на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.413 КПК України та звільнити його від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.152 КВК України, ухвали Закарпатського Апеляційного суду від 10.07.2019 року, або відкрити провадження про перегляд судового рішення від 08.02.2019 року та ухвали від 09.04.2019 року Апеляційного суду на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.413 КПК України, ухвали Закарпатського Апеляційного суду від 10.07.2019 року та направити на новий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує, що в наявності суду є виконавче рішення Угорської республіки №/М/NEMZB/2004/NKBUNT5/63 від 06 травня 2004 року з вказаною датою 08 грудня 2019 року його умовного звільнення, а також рішення про застосування відносно нього Закону України 838-VIII. Але, всупереч зазначеному, Ізяславський районний суд не розглянув його заяву по суті, а закрив провадження, тим самим порушив норми КПК України.

Вважає що судом першої інстанції невірно тлумачиться КПК України, і не має прямої чіткої заборони повторного звернення до суду, при наявності судового рішення, що набрало законної сили, з тих самих підстав з аналогічними вимогами

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Окружного суду Округу Бекас від 21.03.2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21.08.2003 року за ст.166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року визнаний. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з 8 грудня 1999 року.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_7 змінено, виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_7 . Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_7 вважається засудженим за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. В решті постанова апеляційного суду залишена без змін.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк попереднього ув`язнення строк тримання під вартою, як запобіжний захід з 08 грудня 1999 року по 21 серпня 2003 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк попереднього ув`язнення перебування у СІЗО м.Ужгород з 08 травня 2007 року по 20 грудня 2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
20.08.2019 року ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про звільнення від відбування покарання відповідно до п.1 ч.1 ст.152 КВК України, на підставі ухвал Ізяславського районного суду від 17.08.2016 року та від 26.06.2018 року, ухвали Закарпатського Апеляційного суду від 10.07.2019 року та ст.ст.3,7,ч.2 ст.10 Конвенцій, мотивуючи тим, що він повністю відбув призначене йому вироком Окружного суду від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року покарання.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.09.2019 року, яка ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19.11.2019 року залишена без зміни, провадження у справі за заявою ОСОБА_7 від 20.08.2019 року закрито, оскільки, останній вже звертався до суду із заявою про звільнення його від відбування покарання на підставі п.1ч.1ст.152КВК України у зв`язку із відбуттям призначеного судом покарання(справа №675/1297/18).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 повторно звернувся до суду, після розгляду його аналогічної заяви про звільнення від відбування покарання на підставі п.1ч.1 ст.152 КВК України у зв`язку із відбуттям призначеного судом покарання (справи №675/1297/18 та №675/1827/19.
Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального судочинства, є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що особа має право звернення до суду з відповідною заявою, клопотанням, тощо, а в разі незгоди з ухваленим судом рішенням, - має право на апеляційний, касаційний перегляд її справи в випадках та в порядку, передбаченому чинним КПК України.
Чинним КПК України не передбачено можливості неодноразового звернення до суду, до різних місцевих судів, при наявності судового рішення, що набрало чинності, з таким самим клопотанням, поданим з тих самих підстав, аналогічними вимогами.
В силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальна засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ст.21КПК України).
Колегія суддів приходить до висновку, що задоволення клопотання прокурора та закриття провадження у справі судом першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки, зазначене питання у заяві засудженого ОСОБА_7 вже вирішувалося судом та з цього приводу наявні судові рішення, які набрали законної сили.
Керуючись ст. ст. 404, ст.407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4