ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/103/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.27, ч.4 ст.189 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

представника ДУ «Збаразька ВК (№63) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Збаразького відділу Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року задоволено клопотання адміністрації ДУ «Збаразька ВК (№63) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт засудженій ОСОБА_7 .

Задовольняючи заяву адміністрації ДУ «Збаразька ВК (№63), суд виходив з того, що на даний час засуджена відбула більше 2/3 частини строку покарання, що надає їй право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України. Також, судом враховано, що засуджена ОСОБА_7 стала на шлях виправлення, під час відбування покарання позитивно характеризується, п`ять разів заохочувалась, стягнень не мала, постійно працевлаштована, до роботи відноситься сумлінно, під час відбування покарання визнала свою вину та засуджує свої дії, в зв`язку з чим заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ним ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання в заміні засудженій ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт.

Свої вимоги мотивує тим, що судом, всупереч ч.1 ст.57 КК України не визначено розмір відрахувань в дохід держави, які необхідно здійснювати із суми заробітку засудженої ОСОБА_7 .

Також апелянт звертає увагу суду на те, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20.05.2013 року зміненого вироком апеляційного суду Хмельницької області від 04.11.2013 року, якими її засуджено за ч.3 ст.27, ч.4 ст.198 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, крім житла і невідбута частина покарання на день розгляду клопотання судом становила 3 роки 2 місяці 14 днів позбавлення волі.

Зазначає, що судом при заміні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на більш м`який вид покарання - виправні роботи, суттєво зменшено строк не відбутого покарання, а саме на 1 рік 2 місяці 14 днів.

На думку апелянта, суд не врахував, що ОСОБА_7 засуджено за вчинення особливо тяжкого умисного злочину, внаслідок якого загинула людина, а за таких обставин, заміну невідбутої частини покарання у виді 3 років 2 місяців 14 днів позбавлення волі на 2 роки виправних робіт є неспіврозмірним покарання вчиненому засудженою злочину і суспільно небезпечним наслідкам його вчинення та суперечить принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин.

Вважає, що таке суттєве зменшення строку основного покарання та призначення більш м`якого покарання, що на більш як 1 рік 2 місяці менший як невідбута частина покарання, не сприяє досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України.

В запереченнях засуджена ОСОБА_7 просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Вважає, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог, з якими закон пов`язує можливість заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, а прокурором не наведено належних обґрунтувань щодо неможливості застосування до неї положень ст.82 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і відмовити у задоволенні клопотання Державної установи Збаразька виправна колонія (№ 63) про заміну засудженій ОСОБА_7 невідбутої часини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке; думку представника установи виконання покарань та засудженої ОСОБА_7 , які рішення місцевого суду вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.3 ч.1 ст.357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За приписами ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 03 січня 2020 року адміністрація ДУ «Збаразька ВК (№63) , за погодженням із спостережною комісією Збаразької РДА звернулася до Збаразького районного суду Тернопільської області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт відносно ОСОБА_7 (а .п.2)

Підстави та умови для заміни невідбутої часини покарання більш м`яким визначені положеннями ст.82 КК України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Основною вимогою щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ч.3 ст.82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно роз`яснень, наведених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, що засуджений став на шлях виправлення.

Як встановлено з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджена 20 травня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.189 КК України на 3 роки позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 04 листопада 2013 року вирок суду першої інстанції змінено: вважати засудженою за ч.3 ст.27, ч.4 ст189 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, крім житла. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2016 року, на підставі ст.72 КК України, зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2013 року по 03 червня 2014 року. Початок строку відбуття покарання 04 листопада 2013 року, кінець строку 04 квітня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , яка засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину і відбуває основне покарання у виді позбавлення волі, на час розгляду Збаразьким районним судом клопотання виправної установи про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відбула необхідні 2/3 призначеного судом покарання.

З характеристики на засуджену ОСОБА_7 , наданої адміністрацією виправної колонії вбачається, що за період відбування покарання вона характеризується позитивно. Стягнень не мала. Натомість за сумлінну поведінку та ставлення до праці неодноразово заохочувалась. Своїм відношенням до роботи подавала позитивний приклад іншим засудженим. На даний час виконує громадське доручення та є старшою днювальною дільниці карантину діагностики розподілу. Приймає активну участь у виконанні робіт по благоустрою установи виконання покарань. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Правова просвіта, Духовне відродження, Фізкультура і спорт. Підтримує соціально-корисні зв`язки на волі з батьками та неповнолітнім сином.

Наведені обставини були предметом ретельного дослідження Збаразького районного суду під час розгляду клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким і отримали належну правову оцінку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановивши, що засуджена ОСОБА_7 відбула необхідні дві третини призначеного судом покарання та стала на шлях виправлення, тобто дотрималась умов, які є визначальними для заміни покарання на більш м`яке.

Це рішення належним чином умотивоване і сумнівів у колегії суддів не викликає.

Доводи прокурора щодо особливої тяжкості злочину, за вчинення якого відбуває покарання ОСОБА_7 , як на підставу для відмови у задоволенні клопотання виправної установи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки законом передбачена можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за злочин такої категорії, за який засуджена ОСОБА_7 ..

При цьому, можливість такої заміни покарання пов`язана не з тяжкістю злочину, а із строком уже відбутого покарання та поведінкою засудженої особи, яка беззаперечно свідчить про те, що така особа стала на шлях виправлення.

Твердження апелянта про суттєве зменшення строку покарання, у випадку заміни покарання для засудженої ОСОБА_7 більш м`яким, колегія суддів вважає необґрунтованими. За змістом ч.1 ст.82 КК України більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і єдиною вимогою для такого покарання є те, що воно не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заборони щодо призначення більш м`якого покарання на строк менший від невідбутої частини покарання, за умови, що таке покарання призначеного у максимальному розмірі, установленому у Загальній частині КК України, чинним законодавством не передбачено.

Окрім того, колегія суддів враховує, що прокурором як в апеляційній скарзі, так і в суді першої та апеляційної інстанцій жодним чином не заперечується наявність підстав, передбачених ст.82 КК України, за яких суд дійшов висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи прокурора, що судом при ухваленні рішення про зімну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт, не дотримано вимог ст.57 КК України, якою регламентовано такий вид покарання як виправні роботи.

Так, ухвалюючи рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, місцевий суд не врахував, що покарання у виді виправних робіт, відповідно до ст.57 КК України встановлюється на строк від шести місяців до двох років із обов`язковим відрахуванням із суми заробітку засудженого в доход держави у розмірі в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Матеріали кримінального провадження містять відомості про майбутнє працевлаштування засудженої на посаду помічника кухара у кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 ФОП ОСОБА_10 ( а. п.7, 8)

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та обґрунтовано прийнявши рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, в порушення вимог ст.57 КК України, не визначив суму відрахування із заробітку засудженої ОСОБА_7 при відбуванні нею виправних робіт, що є обов`язковим елементом даного виду покарання.

Відповідно до ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

За змістом ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище особи, стосовно якої розглядається апеляційна скарга.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заміну невідбутої частини покарання засудженою ОСОБА_7 на більш м`яке, але допустився помилки при визначенні порядку відбування такого покарання і питання про виправлення такої помилки в апеляційній скарзі не ставиться, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги, виправивши цю помилку шляхом зміни ухвали суду першої інстанції, оскільки цим не погіршується становище засудженої ОСОБА_7 .

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, з урахуванням положень ч.2 ст.404 КПК України, необхідно змінити, встановивши, відносно до ст.57 КК України, суму відрахування із заробітку засудженої ОСОБА_7 при відбуванні нею виправних робіт.

Керуючись. ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Збаразького відділу Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати заміненою невідбуту частину покарання засудженою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на більш м`яке у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням в доход держави 20% заробітку.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.