Справа № 473/568/18
Номер провадження1-кп/473/20/2020
ВИРОК
іменем України

"05" лютого 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000767 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працює, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 22.03.2000 Миколаївським обласним судом за ч. 2 ст. 79, ст. 208, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією майна; 22.06.2000 Верховним судом України вирок змінено - до покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією майна;
2) 03.11.2011 Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
3) 01.12.2016 Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 5 ст.27, ч. 1 ст. 205 КК України, до покарання, у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, (штраф сплачений),
- в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 квітня 2016 року, приблизно о 04.00 год., ОСОБА_4 знаходився за кермом автомобіля ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , та рухався ділянкою автомобільної дороги, що розташована біля в`їзду до м. Вознесенська Миколаївська область з боку с. Прибужани, неподалік від автозаправної станції Shelf, яка знаходиться за адресою: м. Вознесенськ, вул. Одеська, 80, в напрямку м. Вознесенська. ОСОБА_4 керував автомобілем ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння чим порушував п. 2.9.а розділу 2 Правил дорожнього руху України. Автомобіль ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , не мав несправностей, які могли б вплинути на його рух. В автомобілі ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , знаходилось три пасажира: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Була темна пора доби. У автомобіля ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , були увімкнені фари. Опадів, зокрема, дощу та туману не було. Видимість та оглядовість елементів проїзної частини нічим обмежені не були. Ділянка дороги, якою рухався автомобіль ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , мала асфальтобетонне, сухе, чисте, без пошкоджень, зокрема, вибоїн, покриття. Ділянка дороги, якою рухався автомобіль ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , мала по одній смузі, для руху у кожному напрямку. Вона являла собою кінець підйому, у напрямку м. Вознесенськ, за яким знаходилась горизонтальна ділянка, була кривою, в плані, та мала заокруглення в лівий бік, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 . На ділянці дороги, якою рухався автомобіль ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , не було дорожньої розмітки. Вона не знаходилась у зоні дії дорожніх знаків. Керований ОСОБА_4 автомобіль рухався від с. Прибужани, Вознесенський р-н, Миколаївська область, до м. Вознесенська Миколаївської області, правою, відносно напрямку його руху, смугою, зі швидкістю 100- 140 км/год.
Коли автомобіль ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , рухався через ділянку дороги, яка мала заокруглення в лівий бік, ОСОБА_4 , який керував автомобілем ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , не обравши безпечної швидкості руху, із урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , та безпечно керувати ним, рухаючись із перевищенням максимальної дозволеної, на даній ділянці дороги, швидкістю, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав змінювати напрямок руху, рухаючись по заокругленню дороги. ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3.д, 10.1, 12.1, 12.6 Правил дорожнього руху. Внаслідок порушень правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 , покинув межі проїжджої частини, виїхав на праве, відносно початкового напрямку його руху, узбіччя, де його занесло, потім на ліве узбіччя, потрапив в кювет та зіштовхнувся зі стовпом. При цьому ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді та повинен був це зробити.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої скроневої кістки, з переходом на основу черепа, з забоєм головного мозку середньої важкості та ранами в скроневій ділянці зправа, та правій вушній раковині, саднами в ділянці обличчя, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, тілесні ушкодження, у вигляді розриву правого акроміально-ключичного з`єднання зправа, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, які настали.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України визнав повністю і пояснив, що в 2016 році він разом зі своєї дружиною ОСОБА_7 , та товаришами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 21099 приїхали в сауну Венеція в с.Прибужани. Там вони всі разом вживали спиртні напої, а потім поїхали додому. ОСОБА_4 був за кермом. ОСОБА_5 сидів на передньому пасажирському сидінні, а жінки на задньому сидінні. Обвинувачений проїхав приблизно 3 км., після чого нічого не пам`ятає, отямився в лікарні. ОСОБА_5 також був в лікарні і обвинувачений повністю оплатив його лікування. В скоєному кається.

Згідно висновку експерта №245 від 20.05.2016 року у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепу з забоєм головного мозку середньої важкості та ранами в скроневій ділянці зправа та правій вушній раковині, саднами в ділянці обличчя, розривом правого акроміально-ключичного з`єднання зправа. Перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа з забоєм мозку середньої важкості з ранами в скроневій ділянці зправа та правій вушній раковині, саднами в ділянці обличчі, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Розрив акроміально-ключичного з`єднання зправа відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я..

Згідно висновку експерта №129 - К від 12.01.2018 року у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому правої скроневої кістки з переходом на звід черепу, розриву акроміально-ключичного суглобу. Локалізація ушкоджень у ОСОБА_5 , а також беручи до уваги пошкодження автомобіля у частині правих дверцят та стійки, вказують на те, що ОСОБА_5 у момент зіткнення автомобіля з електроопорою знаходився на передньому правому сидінні. Ушкодження у вигляді саден обличчя, перелом лівої стегнової кістки ОСОБА_4 отримав від удару обличчям об лобове скло та від удару лівим стегном о виступаючи частини салону автомобіля (торпеда та інші деталі). Все це вказує на те, що у момент ДТП ОСОБА_4 знаходився за кермом автомобіля.
Згідно висновку експерта №61 від 30.01.2018 року дії водія автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 в дорожній обстановці, що склалась, регламентувались п.2.3, 10.1, 12.1, 12.6 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти події. В діях водія автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п.10.1, 12.1, 12.6 ПДР України. Невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 вимогам п.10.1, 12.1, 12.6 ПДР України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції. Суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, належить кваліфікувати за ч. 2 ст.286 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття,.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Також, враховуючи обставини вчинення правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 вчинив необережний тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, обставини які пом`якшують та обтяжують його покарання, стан його здоров`я, висновок досудової доповіді, згідно якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України та з позбавлення права керування транспортним засобом.
Суд вважає, що, дане покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1