Справа № 161/8723/20
Провадження № 1-кс/161/4348/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 03 червня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представника володільця майна ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу Управління СБ України у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000039, яке внесене до ЄРДР 29.04.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч.ч. 1, 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 321-1 КК України про накладення арешту на предмети, які були вилучені 27.05.2020 року під час проведення обшуку у ПП «Арго» за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 26, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС криміналіст слідчого відділу Управління СБ України у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням, яке погоджене прокурором відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно (перелік якого вказаний в клопотанні), на предмети, які були вилучені 27.05.2020 року під час проведення обшуку у ПП «Арго» за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 26.

Клопотання мотивує тим, що cлідчим управлінням СБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039, яке внесене до ЄРДР 29.04.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч.ч. 1, 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 321-1 КК України, в рамках досудового розслідування якого досліджуються обставини неправомірних дій групи осіб, які з метою збуту, організували незаконне виготовлення фальсифікованих алкогольних напоїв та їх незаконний збут, використовуючи підроблені марки акцизного податку, та здійснюючи при цьому фінансування дій з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, тобто вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 110-2 КК України.

Під час обшуку у ПП «Арго» під час проведення обшуку в приміщеннях за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 26, під час проведення якого, 27.05.2020 року (проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 06.05.2020 року) було виявлено та вилучено предмети (перелік яких вказаний в клопотанні), які постановою слідчого від 28.05.2020 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000039, оскільки вони зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки вказане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування, та в зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які, кожен зокрема, підтримали клопотання та просили його задовольнити, пояснення представника власника майна, який просив відмовити у його задоволенні, дослідивши подане представником власника майна заперечення, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в рамках досудового розслідування у цьому провадженні досліджуються обставини неправомірних дій групи осіб, які з метою збуту, організували незаконне виготовлення фальсифікованих алкогольних напоїв та їх незаконний збут, використовуючи підроблені марки акцизного податку, та здійснюючи при цьому фінансування дій з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, тобто вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 110-2 КК України.

Всупереч вимогам ст.170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчим не вказано, яким чином буде досягнута мета накладення арешту, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, а обмежився лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Також стороною обвинувачення не доведено, що виявлене майно є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України.

Окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення інших доказів не надано.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно з ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів клопотання, воно не містить жодних доказів, які б підтверджують необхідність накладення арешту на вище вказане майно, як того вимагає ст.171 КПК України, також не вбачається доказів того, що незастосування арешту призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, тобто клопотанням не доведено розумності та співмірності обмеження права користування.

Враховуючи ті обставини, що слідчим не доведено, а також не наведено будь-яких обставин, що майно, яке було вилучено під час проведення обшуку у ПП «Арго» за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 26 здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, окрім того, представником власника майна доведене легальне походження горілчаних виробів, також надано підтверджуючі документи законності здійснення діяльності, окрім того, у протоколі обшуку відсутня інформація про те, що вилучена продукція із акцизними марками містить ознаки підробки та як вбачається із витягу, кримінальне провадження ведеться щодо осіб, які причетні до такої протиправної діяльності в сфері обігу та реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв на території Волинської, Житомирської, Полтавської та Черкаської областей, що викликає у суду розумний сумнів щодо доцільності накладення арешту та виконання завдань кримінального провадження, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу Управління СБ України у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000039, яке внесене до ЄРДР 29.04.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч.ч. 1, 2 ст. 204, ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 321-1 КК України про накладення арешту на предмети, які були вилучені 27.05.2020 року під час проведення обшуку у ПП «Арго» за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 26.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду впродовж 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1