Провадження № 1-кс/761/9730/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за № 0000090 від 05.05.2020 року за фактом зловживання посадовими особами своїм службовим становищем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за № 0000090 від 05.05.2020 року за фактом зловживання посадовими особами своїм службовим становищем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Ставить питання про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0049, :04:002:0047 право власності на які зареєстровано за Пісківською селищною об`єднаною територіальною громадою (), :04:002:0038 право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 , із забороною особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) щодо таких земельних ділянок, а також встановлення заборони власникам земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0049, :04:002:0047, :04:002:0038 вирішувати будь-які питання про їх поділ/об`єднання, передачі у власність і користування таких земельних ділянок (їх частин) будь-яким фізичним і юридичним особам, укладення будь-яких угод щодо них, а також проведення на кожній з них будь-яких підготовчих та/або будівельних робіт з метою недопущення можливості їх знищення, перетворення, відчуження у будь-який спосіб для забезпечення можливої конфіскації майна, цивільного позову та зберігання до набрання законної сили судовим рішенням по вказаному речовому доказу у кримінальному провадженні (спеціальна конфіскація).
Клопотання мотивоване тим, що прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000184 від 04.06.2019, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Згідно інформації ДП «Тетерівське лісове господарство» від 17.04.2020 № 189 вищезазначені земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0049, :04:002:0047, :04:002:0038 згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року відносяться до земель лісогосподарського призначення державного лісового фонду України, постійним користувачем яких являється ДП «Тетерівське лісове господарство». Погоджень на їх вилучення підприємством не надавалось.

Також, згідно інформації Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 27.04.2020 № 04-48/696 вказане управління не надавало погоджень на вилучення чи зміну цільового призначення вище перелічених земельних ділянок лісогосподарського призначення.

Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та Бородянською районною державною адміністрацією всупереч повноважень відведено у комунальну і приватну власність земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0049, :04:002:0047, :04:002:0038 без їх попереднього вилучення у постійного землекористувача ДП «Тетерівське лісове господарство» та без погодження уповноваженим органом лісового господарства зміни їх цільового призначення.

Факт віднесення перелічених вище земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення підтверджується інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 24.04.2020 № 172 з фрагментами Публічної кадастрової карти України та матеріалами лісовпорядкування ДП «Тетерівське лісове господарство».

Зокрема, відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Тетерівське лісове господарство» Мигальське лісництво 2015 року, вищеперелічені земельні ділянки розташовані в межах кварталів 40, 68, 69, 123 Мигальського лісництва.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Отже, право користування ДП «Тетерівське лісове господарство» спірними земельними ділянками згідно положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України підтверджується матеріалами лісовпорядкування.

У зв`язку з тим, що дані земельні ділянки фактично являються об`єктами розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вони у відповідності до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на земельні ділянки та забороні проводити будь-які будівельні роботи на них.
Зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, передбачено, що арешт накладається на майно з метою збереження речових доказів.
При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, підставою та метою, з якою прокурор звертається до суду з даним клопотанням є збереження речових доказів вказаних земельних ділянок, оскільки власники на даний час уповноважені ними розпоряджатися, передавати у приватну власність, відчужувати, забудовувати, знищувати лісові насадження, тощо.

З наведених вище обставин вбачається необхідність в накладенні арешту на вказані ділянки та встановленні заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) щодо таких земельних ділянок, а також встановлення заборони власникам таких земельних ділянок Пісківській селищній об`єднаній територіальній громаді () та ОСОБА_4 вирішувати будь-які питання про поділ/об`єднання, передачі у власність і користування таких земельних ділянок (їх частин) будь-яким фізичним і юридичним особам, укладення будь-яких угод щодо них, а також проведення на них будь-яких підготовчих та/або будівельних робіт з метою недопущення можливості їх знищення, перетворення, відчуження у будь-який спосіб для забезпечення можливої конфіскації майна, цивільного позову та зберігання до набрання законної сили судовим рішенням по вказаному речовому доказу у кримінальному провадженні (спеціальна конфіскація).
Вказане унеможливить подальше знищення, перетворення, відчуження у будь-який спосіб таких земельних ділянок та збереження властивостей лісових земель, а також надасть можливість органу досудового розслідування встановити важливі обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину) в ході проведення слідчих та процесуальних дій в рамках зазначеного кримінального провадження.
Вважаю встановленими підстави, визначені у ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, для вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження та вказаних вище у клопотанні обмежень.
При цьому накладення арешту на зазначені земельні ділянки не матиме негативних наслідків для будь-яких фізичних та/або юридичних осіб, а також для органів державної влади та або місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вважаю, що обставини розслідуваного у вказаному кримінальному провадженні злочину підтверджують, що дії посадових осіб Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади та ОСОБА_4 зможуть перешкодити розгляду вказаного клопотання та подальшому виконанню ухвали про накладення арешту у випадку задоволення вказаного клопотання, а тому розгляд такого клопотання необхідно провести з урахуванням положень ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення про це будь-яких фізичних та/або юридичних, а також органів державної влади та/або місцевого самоврядування.
Прокурор підтримав клопотання.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту відповідність переліку земельних ділянок критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речових доказів, який вважають, містить на собі сліди злочину, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, витягу з ЄРДР, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В клопотанні прокурор пов`язує необхідність накладення арешту на земельні ділянки з метою збереження речових доказів.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на земельні ділянки, право власності на які зареєстроване за Пісківською селищною об`єднаною територіальною громадою право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 , прокурор повинен був зазначити, яке відношення до вчинення кримінального правопорушення має останній власник майна.

Однак жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані земельні ділянки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Постанова прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 21.05.2020 року про визнання вказаних земельних ділянок речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000090 від 05.05.2020 року ґрунтується фактично лише на тому, що зазначені земельні ділянки є речовим доказом. Проте, будь - яких посилань, фактичних даних в підтвердження, що це нерухоме майно набуто кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, постанова прокурора не містить.

Крім того, згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За положеннями ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, довести порушення вимог законодавства при вилученні, передачі вказаних земельних ділянок, можливо лише шляхом визнання незаконними та скасування в судовому порядку правових актів індивідуальної дії, виданих органом місцевого самоврядування, та задоволення похідних від цього вимог про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.

Проте як убачається з матеріалів клопотання, судові рішення за такими позовними вимогами не ухвалювалися, жодні спори з цих питань відсутні.

Суду не наведено достатніх даних на підтвердження того, що вказане нерухоме майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за зловживання посадовими особами своїм службовим становищем.
Лише межами досудового розслідування обмежений слідчий суддя при вирішення клопотання про арешт.

Таких висновків слідчий суддя дійшов з урахуванням того, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Проте відсутні достатні підстави вважати, що вчинено саме злочин, передбачений ч.1 ст. 364 КК України, і прокурором не надано достатніх підстав вважати, що вчинено передбачені дії, та наявні наслідки таких дій - настання тяжких наслідків. Матеріали клопотання, таких фактичних даних не містить.
Таким чином в клопотанні, не доведено, що вказане майно може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні з урахуванням обсягу наданих даних.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під за № 0000090 від 05.05.2020 року за фактом зловживання посадовими особами своїм службовим становищем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1