Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/295/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 10 квітня 2020 року, 12 години 40 хвилин.

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України /ЄУН 400/463/18/.

У межах даного кримінального провадження, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

Враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке є тяжким, умисним, обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Тож, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту, і адвокат обвинуваченого оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, ухвалити нову ухвалу та обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Вказує, що не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а висновки суду не доведені доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Також, судом першої інстанції не достатньою мірою враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, як наявність місця реєстрації проживання у обвинуваченого, похилий вік обвинуваченого, незадовільний стан здоров`я.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку в інтересах обвинуваченого адвоката, який підтримав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, просив змінити щодо ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України /ЄУН 400/463/18/.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У даному кримінальному провадженні процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зокрема, обвинуваченому пред`явлено вчинення тяжкого умисного злочину, проти життя та здоров`я особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушення настали тяжкі і незворотні наслідки.

Обвинувачений безробітний, немає сталого джерела доходу, немає сім`ї, утриманців, - тобто, сталих соціальних зв`язків не має, проживає у с. Ганнівка Петрівського району, однак місце реєстрації проживання має в населеному пункті іншої області країни.
Матеріалами клопотання встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення, обвинувачення у якому пред`явлено ОСОБА_8 , останній, після виявлення трупу потерпілого наступного дня після побиття, зник з місця свого проживання і не з`являвся протягом двох тижнів.
Відтак, беручи до уваги зазначене, є об`єктивні підстави вважати про можливість ухилитися обвинуваченого від суду, залишити місце свого проживання, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Факт наявності хронічних захворювань, вік обвинуваченого, зважаючи на інші, зазначені вище обставини, уособлено, не впливає на доцільність продовження стосовно обвинуваченого обраного раніше запобіжного заходу.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 10 квітня 2020 року, 12 години 40 хвилин, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4