ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1638/20 Справа № 210/1027/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою залишено без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.04.2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 355 ч. 2, 125 ч. 1, 186 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 12.09.2018 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2018 року вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2018 року змінено, ухвалено вважати засудженим за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання. Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2017 року ухвалено виконувати самостійно.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 засуджений за ряд тяжких злочинів, строк, який залишився до відбуття, становить 1 рік 4 місяці, під час розгляду кримінального провадження вину не визнавав, за весь час відбуття покарання мав лише два заохочення. Вищенаведене не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу змінити та застосувати до нього ст. 81 КК України, оскільки він довів своє виправлення.
Зазначає, що на теперішній час він відбув більше 2/3 строку покарання. З місць позбавлення волі має гарну характеристику, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. За весь час відбуття покарання має 2 заохочення, стягнень не має. Має трьох неповнолітніх дітей.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Солонянського районним судом Дніпропетровської області від 14.04.2017 року за ст. ст. 355 ч. 2, 125 ч.1, 186 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, та Солонянського районного суду Дніпропетровської області 12.09.2018 року за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2018 року вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2018 року змінено, вважати засудженим за ст. 185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання. Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2017 року виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання: 01.06.2017 року.
Кінець строку відбування покарання: 01.06.2021 року.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.06.2017 року.
Під час утримання в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 16.06.2017 року відбував покарання в ДУ Криворізька виправна колонія (№ 80), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 20.08.2017 року утримувався в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 04.10.2018 року відбуває покарання в ДУ Криворізька виправна колонія (№ 80). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 2 рази. Працевлаштований в цех РМЦ підприємства установи.
06.06.2019 року відносно засудженого було позитивно розглянуто на адміністративній комісії установи питання щодо застосування до нього ст. 82 КК України, проте згідно поданої заяви останній відмовився від заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з сімейними обставинами.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що за весь час відбуття покарання ОСОБА_7 мав лише два заохочення, та що правові підстави для застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення, - відсутні.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що на теперішній час він відбув більше 2/3 строку покарання, з місць позбавлення волі має гарну характеристику, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за весь час відбуття покарання має 2 заохочення, стягнень не має, має трьох неповнолітніх дітей, були відомі суду першої інстанції та враховані при прийнятті рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд в повному обсязі дослідив всі обставини справи, та дані про особу засудженого.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4