Справа №295/5803/20
УХВАЛА
Іменем України

01.06.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0002220 від 18.05.2020 року, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в:
Слідчий звертається з клопотання з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Хонда» моделі «Акорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною другою ст. 2 КПК України передбачено завдання кримінального провадження, зокрема, в тому, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні має бути вказано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

З огляду на викладене, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
Проаналізувавши викладене, можна дійти висновку, що оскільки ОСОБА_4 не має конкретного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, але на майно, що йому належить, в цілях кримінального провадження сторона обвинувачення клопоче накласти арешт то при визначенні яким чином звернутись з клопотанням про арешт майна до слідчого судді прокурору слід керуватись не тільки положеннями глави 17 КПК України, а й іншими статтями КПК України, які закріплюють положення щодо статусу осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, а саме до ст. 64-2 КПК України.

Положення ст. 64-2 КПК України є імперативними і не виконуються на розсуд прокурора або слідчого.

Зі змісту клопотання встановлено, що транспортний засіб марки «Хонда» моделі «Акорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено у ОСОБА_5 та в розумінні ст. 168 КПК України таке майно має статус тимчасово вилученого.

В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, у якої було вилучено майно та на яке слідчий просить накласти арешт.

Таким чином, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Натомість з клопотання про арешт майна звернувся не прокурор, а слідчий ОСОБА_2 .

Слідчий суддя критично ставиться до посилань слідчого в тій частині, що ч. 3 ст. 173 КПК України не заброняє слідчому судді накласти арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки таким чином слідчим та прокурором ігноруються положення ст. 64-2 КПК України.

Слідчий суддя також критично ставиться до того, що втретє прокурором не виконуються вимоги ухвали слідчого судді, що призводить до порушення засади кримінального провадження, передбаченої ч. 1 ст. 16 КПК України (позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом). Відтак, ігнорування прокурорм ухвал слідчого судді від 19.05.2020 року та від 20.05.2020 року, вимог КПК України вцілому призводить до затягування розгляду клопотання про арешт майна по суті, чим порушується права власника майна.

Відповідно до частини третьої ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За викладених обставин наявні підстави для повернення клопотання особі, яка його подала.

Керуючись статтями 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно - повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1