Номер провадження: 11-сс/813/922/20
Номер справи місцевого суду: 947/9191/20 1-кс/947/6928/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

представниці власника майна адвокатки ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представниці власника майна ОСОБА_7 адвокатки ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000555, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 частково задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , та накладено арешт на речі, вилученні під час санкціонованого обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , а саме:

- 1 (одну) пару взуття фірми «VittoRossi», 42 розміру, чорного кольору, запаковано в спеціальний пакет № ЕХР 0305331;

- 1 (одну) пару взуття фірми «Adidas», 43 розміру, чорного кольору, з білою підошвою, запаковано в спеціальний пакет № ЕХР 0305332;

- грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США, в кількості 17 (сімнадцять) купюр: LL13508877F; LD 77743056D; LK 33111400А; LA35622042В; МВ 60762660N; МВ 60762659N; MF 10263552F; КВ 61912094І; LA 95833320А; LA95833319A; LD 84248114C; LD77743075D; LD 77743074D; LF 93037149G; МВ 77016973М; МК 07028938С; LI 16157778В, запаковано в спеціальний пакет № INZ 1037195;

- мобільний телефон марки «iPhoneX», в корпусі білого кольору, зчорним екраном, модель MQAD2FS/А, S/N DNPYDSTVJCLJ, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «lifecell» - НОМЕР_2 , запакованого в спеціальний пакет

№ ЕХРТ0204230, у кримінальному провадженні №0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В іншій часині клопотання слідчим суддею відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, прийшов до висновку про часткову обґрунтованість клопотання про арешт майна та необхідність часткового накладення арешту на вказане вище майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вказане майно та на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із прийнятим рішенням слідчого судді, представниця власника майна подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати часткова та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку 30.04.2020 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в частині арешту на майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США, в кількості 17 (сімнадцять) купюр: LL13508877F; LD 77743056D; LK 33111400А; LA35622042В; МВ 60762660N; МВ 60762659N; MF 10263552F; КВ 61912094І; LA 95833320А; LA95833319A; LD 84248114C; LD77743075D; LD 77743074D; LF 93037149G; МВ 77016973М; МК 07028938С; LI 16157778В, запаковано в спеціальний пакет № INZ 1037195 загалом 1700 доларів США; мобільний телефон марки «iPhoneX», в корпусі білого кольору, зчорним екраном, модель MQAD2FS/А, S/N DNPYDSTVJCLJ, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «lifecell» - НОМЕР_2 .

Вважає оскаржену ухвалу такою, що винесена без повного з`ясування всіх обставин та з істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- відсутні підстави, передбаченні ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в апеляційній скарзі майно;

- ОСОБА_7 не є підозрюваним та не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні;

- вилучений в ході проведення обшуку мобільний телефон марки «iPhoneX», в корпусі білого кольору, зчорним екраном, модель MQAD2FS/А, S/N DNPYDSTVJCLJ, IMEI: НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_7 , не має відношення до вказаного кримінального провадження;

- грошові кошти, що вилученні під час обшуку 30.04.2020 у розмірі 1700 доларів США, є особистими заощадженнями ОСОБА_7 та не мають жодного відношення до будь-якого кримінального правопорушення, а також під час проведення обшуку знаходились у куртці, що належить ОСОБА_7 ;

- підозрювані у даному кримінальному провадженні не проживали в квартирі, в якій було проведено обшук, про що органу досудового розслідування відомо;

- вилученні речі, що вказані вище та належать ОСОБА_7 не є знаряддям злочину, не можуть бути речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України;

- слідчим суддею не обґрунтовано мету та правову підставу накладення арешту на вказане вище майно;

Позиції учасників апеляційного розгляду.
До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшла заява, в якій він просить апеляційну скаргу представника власника майна розглянути без його участі у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання, тому апеляційний суд, з урахуванням думки представника власника майна, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Статтею 41 Конституції України встановлений принцип недоторканості права власності, згідно з яким кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчого зазначено, що СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000555, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

15.04.2020 року у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

29.04.2020 року органом досудового розслідування був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_11 , в ході якого було вилучене майно, на частину якого слідчим суддею накладений арешт.

На підставі дослідження доказів, долучених до матеріалів справи, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на частину майна, вилучену в ході обшуку, з огляду на такі обставини.

Згідно з матеріалами справи, під час огляду місця події за адресою:

АДРЕСА_4 , було виявлено та зафіксовано слід відбитку взуття, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що вилучені в ході обшуку дві пари взуття можуть бути доказами вчинення кримінального правопорушення та підлягають вилученню та арешту з метою забезпечення можливості проведення порівняльного трасологічного дослідження.

Також слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що вилучені під час обшуку мобільні телефони могли використовуватись підозрюваними під час вчинення злочину, а також могли зберегти інформацію, яка має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд також погоджується з викладеними в ухвалі слідчого судді висновками про необхідність накладення арешту на вилучені в ході обшуку грошові кошти, оскільки з протоколу допиту потерпілого вбачається, що у нього були викрадені гроші, арешт цього майна необхідний з метою забезпечення збереження цих грошових коштів, які могли бути предметом кримінального правопорушення.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що решта вилученого в ході обшуку майна не має відношення до кримінального провадження, а слідчий не зміг довести наявність у такого майна ознак, передбачених ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим слідчим суддею обґрунтовано відмовлено в арешті іншого майна, вилученого в ході обшуку.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучене в ході обшуку майно є власністю ОСОБА_7 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, тому це майно не має жодного відношення до кримінального провадження, апеляційний суд вважає передчасними, оскільки майно було вилучене за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_11 , тому відповідні доводи будуть перевірені в ході подальшого досудового розслідування шляхом проведення слідчих та розшукових дій.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представниці власника майна ОСОБА_7 адвокатки ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду

м. Одеси від 26.05.2020 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000555, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4