Справа № 738/473/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/519/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 3 ст. 289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Мотивуючи рішення суд вказав, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання порушував встановлений порядок відбування покарання, за що 14 разів був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, останній раз 21 лютого 2019 року. Хоча одне стягнення достроково зняте, а інші погашені у встановленому законом порядку, вказане свідчить, що у засудженого ОСОБА_6 відсутня сумлінна поведінка за весь період відбування покарання, а лише перед настанням відповідного строку, з якого до нього можливо застосувати пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, суд не вбачає у поведінці засудженого ОСОБА_6 сумлінного ставлення до праці за весь час відбування покарання, тому що, хоч він і працював, однак не постійно, до праці відносився посередньо.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Зазначає, що він характеризується позитивно, постійно працює з 2017 року, а до того приймав участь у 2-х годинних відпрацюваннях, бере участь у роботах з благоустрою. Звертає увагу, що приймав участь у бойових діях, після чого виникли проблеми зі здоров`ям. Має одне заохочення та мав чотирнадцять стягнень, які погашені. Судом, в якості аргументу, використано постанову спостережної комісії від 30 квітня 2020 року № 33, якою визнано передчасним застосування до нього пільги у виді мовно-дострокового звільнення. В оскаржуваній ухвалі констатовано, що представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки за його участю не надходило. Вважає, що вищезазначена постанова спостережної комісії від 30 квітня 2020 року № 33 винесена в порушення вимог п. 3 ч. 19 «Положення про спостережні комісії», затвердженого ПКМУ від 01 квітня 2004 року №429 (із змінами і доповненнями за станом на 26 квітня 2017 року), оскільки ніхто із спостережної комісії не був присутнім у засіданні комісії ДУ «Менська виправна колонія № 91» при розгляді його питання про застосування пільги про умовно-дострокове звільнення, ніхто з ним із спостережної комісії з даного приводу не спілкувався.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінено в частині вирішення долі речових доказів.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2016 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2016 року зараховано у строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 04 червня 2015 року по 07 грудня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 28 вересня 2015 року.

Кінець строку 30 листопада 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

З характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_6 перебуваючи в Київському СІЗО режим тримання не порушував, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до праці не залучався, не заохочувався. З 28 березня 2016 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» де систематично допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що отримав 14 стягнень, одне з яких достроково зняте, інші погашені у встановленому законом порядку. Перебував на оперативно-профілактичному обліку в установі з 01 листопада 2018 року по 02 вересня 2019 року, як особа схильна до допущення злісних порушень режиму тримання. В опалювальний період 2017-2018 років був залучений на громадських засадах робітником котельні установи, до роботи відносився сумлінно та старанно, має заохочення у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення. В періоди з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2018 року, з 02 грудня 2019 року по 22 грудня 2019 року та з 02 лютого 2020 року по даний час працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи відноситься посередньо, заохочень не має.

Отже, враховуючи поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період строку відбування покарання.

Оскільки поведінка засудженого враховується за весь період відбування ним покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, одне лише відбуття встановленої законом частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання і викладене, на думку колегії суддів, у своїй сукупності не дає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4