Справа № 357/3610/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000980 від 06.03.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району Київської області, громадянина України, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто канабісу включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, 06.03.2020 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи позаду кафе «Арарат», що знаходиться по вул. Грибоєдова, 38, м. Біла Церква Київської області, на землі незаконно придбав (знайшов) прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору.

Переконавшись в тому, що вказана речовина є наркотичним засобом канабісом, оскільки раніше вживав наркотичні засоби, ОСОБА_3 поклав вказаний поліетиленовий пакет до карману своєї куртки, в яку він був одягнений, та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня приблизно о 16 год. 35 хв. ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні злочину, в присутності понятих, в ході особистого обшуку в останнього було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено канабіс, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 13,35 г.

Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

04.06.2020 під час судового розгляду відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якої на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та обвинувачений, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі вісімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одну тисячу триста шістдесят гривень.

Від допиту обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні відмовився, оскільки свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, щиро каявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини та кваліфікацію злочину не оспорював. Також підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме визнання вини, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено, а також враховуючи, що злочин, за який притягується ОСОБА_3 відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, неодружений, не працевлаштований, однак має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

З обвинуваченого підлягає стягненню на користь Держави судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 942,06 гривень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду від 04.06.2020 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04.06.2020 покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одну тисячу триста шістдесят гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: канабіс, який за квитанцією № 284/2020 від 25.03.2020 зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави понесені витрати на проведення судової експертизи № 11-2/1576 від 19.03.2020 в сумі 942,06 гривень (дев`ятсот сорок два гривень 06 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1