Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 1-кп/643/220/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року колегія суддів Московського районного суду м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , захисника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

Встановила:

На розгляді Московського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт .

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_12 тривалий час утримується під вартою, відсутні ризики, на які посилається прокурор під час обрання запобіжного заходу, відсутність наміру переховуватись від суду, допитані свідки зі сторони обвинувачення ,які не заявляли про будь-який тиск на них з боку обвинувачення чи сторони захисту , ОСОБА_12 є учасником АТО, має постійне місце мешкання , має вищу освіту , позитивно характеризується за місцем попереднього навчання, раніше не судимий.

Обвинувачені ОСОБА_12 , Фарйаб Фархад підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор та потерпіла у судовому засіданні заперечували проти клопотання адвоката ОСОБА_6 , зазначивши про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.

Крім того , обвинувачений ОСОБА_12 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до наступного висновку.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт , судова колегія враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_12 і щодо яких органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_12 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватими у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення .

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ті ж підстави для продовження строку тримання під вартою суд вважає необхідним застосувати і до ОСОБА_11 , який, крім іншого, відповідно до інкримінованих йому кримінальних правопорушень є їх організатором, а ризики переховування від суду , перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинення інших кримінальних правопорушень не перестали існувати.

З урахуванням обставин справи, вислухавши думку учасників судового процесу, судова колегія вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор », так як по справі маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України

Суд, вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про визнання доказів недопустимими, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Разом з тим, заявлені в клопотанні докази, які обвинувачений просить визнати очевидно недопустимим в судовому засіданні, прокурором ще не надавалися і судом не досліджувалися. Крім того, такі докази можуть бути визнані недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що будуть надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує обвинувачений , у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.331 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про визнання доказів недопустимими відмовити .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор» , який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 29.03.2020 року включно .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор» , який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 29.03.2020 року включно .

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3