Справа № 487/1398/20
Провадження № 1-кс/487/1909/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ч. 1 ст. 122 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ч. 1 ст. 122 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 13.01.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Беручи до уваги те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років; злочин, у якому він підозрюється є умисними; може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які допитані у провадженні з приводу незаконної діяльності ОСОБА_5 ; вчинити інше подібне кримінальне правопорушення; вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню, існує необхідність в обранні зазначеного у клопотання запобіжного заходу. При цьому, жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчинених злочинів та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки вона не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у кримінальному провадженні № 0000003 відносно ОСОБА_5 , існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовільними.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю з підстав, викладених в письмових запереченнях.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Судом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 01.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ч. 1 ст. 122 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2020 року, приблизно о 04:00 годині, інспектор взводу № 1 роти тактично-оперативного реагування управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_5 , знаходився у позаслужбовий час у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: с. Бережинка, Кропивницького району, Кіровоградської області (на ділянці дороги автомагістралі Кропивницький Кривий Ріг) де він відпочивав. Перебуваючи неподалік вищевказаного кафе у ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи неподалік вищевказаного кафе «Форт», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс не менше 4 ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя ОСОБА_7 , після чого останній пішов до приміщення кафе. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні кафе, ОСОБА_5 повалив ОСОБА_7 на підлогу та наніс, своєю правою ногою, декілька ударів у район гомілки правої ноги.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 142 від 25.02.2020, спричинив тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому латеральної щиколотки правого гомілково-ступневого суглобу з підвивихом стопи дозовні, з розривом дистального межберцевого сполучення, саден в ділянці обличчя.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але є таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, тобто, скоїв злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України.

Кримінальні провадження №0000003 та № 0000014, за ідентичнім фактом, 04.02.2020 були об`єднані в одне провадження за №0000003.

13.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 122 КК України.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2020 року продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 13.05.2020 року.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05.02.2020 року з додатками у вигляді фотозображень; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2020 року за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколу проведення слідчого експерименту від 05.02.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_7 з фото таблицями до нього; протоколу проведення слідчого експерименту від 14.02.2020 року за участю свідка ОСОБА_8 з фото таблицями до нього; висновку експерта Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи Кіровоградської обласної державної адміністрації №142, проведеної у період з 12.02.2020 року по 25.02.2020 року щодо тілесних пошкоджень потерпілого ОСОБА_7 ; протоколу допиту ОСОБА_5 від 11.03.2020 року.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи захисника та підозрюваного про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, є безпідставними.
Згідно ч. 1 ст. 122 КК України передбачена відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, що карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Отже, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є злочином середньої тяжкості, санкція даної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики, передбачені п. 3 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , без встановлення відповідних обмежень, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилався слідчий у клопотанні і прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недоведеним.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до трьох років позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність у ОСОБА_5 судимостей; відсутність повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність в нього утриманця (діда); наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який відповідно до ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в межах строку досудового слідства (до 13.05.2020 року включно). При цьому, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні. Необхідність та доцільність покладення інших обов`язків на підозрюваного прокурором не доведена.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ч. 1 ст. 122 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати строком до 13 травня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий згідно ч. 3 ст. 179 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді діє до 13.05.2020 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 20.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1