Ухвала
Іменем України
18 лютого 2020 р.

м. Київ
справа № 511/1523/17

провадження № 51- 801 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, якою змінено ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 серпня 2017 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27 жовтня 2016 року щодо нього,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Крім того, засуджений ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 серпня 2017 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27 жовтня 2016 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації із застосуванням ч. 3 ст. 66 КК РФ, ч. 1 ст. 62 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, у відповідність із законодавством України.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68, ч. 1 ст. 69-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років без конфіскації майна.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 частково задоволено, ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 серпня 2017 року змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 рокув касаційному порядку, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 рокучерез істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ст. 424 КПКУкраїни у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, воно стосується питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлене відповідно до Глави 46 «Визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб» КПКУкраїни.
З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 7 ст. 610 КПКУкраїни встановлено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.
Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, про які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПКУкраїни, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. З цього Кодексу.
Отже, системний аналіз зазначених норм КПК України вказує на те, що ухвали апеляційного суду, якими переглянуто ухвали місцевих судів, постановлені відповідно до Глави 46 цьогоКодексу, касаційному оскарженню не підлягають.
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
При цьому зазначення в резолютивній частині ухвали апеляційного суду про можливість оскарження цього рішення в касаційному порядку та роз`яснення його строків є помилковим і таким, що не відповідає змісту кримінального процесуального закону.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни відмовити у відкритті касаційного провадження.
З огляду на викладене, клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження також не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, якою змінено ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 серпня 2017 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27 жовтня 2016 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3