Справа №574/93/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/137/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 574/93/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 щодо повернення заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за нововиявленими обставинами,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки його заява не передана в порядку черговості судді, колегіальний склад суду створений без відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, заява повернута судом відразу без її попереднього залишення без руху.

20.09.2019 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшли матеріали кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за нововиявленими обставинами, яку засуджений умотивував тим, що вирок ухвалений незаконним складом суду.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 ОСОБА_9 повернута заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки останній звернувся із запитом до Апеляційного суду Сумської області щодо повноважень судді ОСОБА_12 лише у жовтні 2018 року, а відповідь отримав 19.11.2018, при цьому він не мав перешкод звернутись із відповідним запитом раніше як під час розгляду справи в суді, так і під час відбування покарання, внаслідок чого заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 461 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1-3 ст. 464 КПК, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що надійшла до суду, передається судді, який визначається у порядку, встановленому ст. 35 КПК, який не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 КПК і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. До заяви, яка не оформлена згідно ст. 462 КПК, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, а саме вона може бути повернута, якщо: 1) особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати заяву скаргу; 3) вона подана після закінчення строку і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

20.09.2019 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшли матеріали кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_9 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за нововиявленими обставинами, яка ухвалою суду від 23.09.2019 повернута через невідповідність вимогам ч. 1 ст. 461 КПК, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Зокрема, «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги (заяви). Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland).

Приймаючи передбачену КПК процедуру відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами та правила, за яких може бути повернута заява про перегляд судового рішення, а також межі та спосіб, у який здійснене відповідне дискреційне право, надане суддям для забезпечення належного здійснення правосуддя, колегія суддів приходить до висновку, що застосовані засоби у виді повернення заяви ОСОБА_9 не у встановлений законом спосіб «не були пропорційними, щоб забезпечити громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Із заяви засудженого убачається, що в ній зазначені усі необхідні складові частини, які ст. 462 КПК встановлює до таких заяв, в тому числі і обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду і засудженому під час судового розгляду, які на переконання самого засудженого об`єктивно існували та за своїм змістом були особисто ним викладені в заяві саме так, як він порахував за необхідне. Засудженим наведені відповідні обґрунтування його правової позиції із посиланням на конкретні обставини, що передбачають наявність нововиявлених обставин та зміст його вимог, достатніх на цій стадії судового провадження (зокрема вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами).

Враховуючи викладене вище, суддя суду першої інстанції мав б постановити ухвалу про відкриття кримінального провадження щодо перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, а не ухвалювати рішення у складі суду про повернення заяви через не усунення неіснуючих недоліків, оскільки таке право у судді настає лише тоді, коли особа, яка подала заяву, формально не дотрималася вимог до її змісту, тобто взагалі не зазначила принаймні хоча б однієї з обов`язкових структурних елементів, чого в апеляційній інстанції установлено не було.

Фактична відмова суду у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами виглядає занадто формалізованою та не відповідає самій меті розгляду на предмет прийнятності і така ситуація, ймовірно, може привести до того, що це провадження ніколи не буде відкрито, про що свідчить попереднє судове рішення, що є фактично відмовою в доступі до суду (правосуддя), оскільки ухвалою Сумського апеляційного суду від 25.07.2019 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасована попередня ухвала суддів суду першої інстанції від 11.03.2019 про повернення засудженому ОСОБА_9 його заяви щодо перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за нововиявленими обставинами.

Незважаючи на це рішення апеляційного суду, ігноруючи вимоги ч. 3 ст. 415 КПК, згідно якої висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, міськрайонний суд знову допустив аналогічні порушення вимог кримінального процесуального закону, що у свою чергу також завадило ухвалити законне, обґрунтоване та умотивоване судове рішення.

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Крім того, перевіряючи заяву на відповідність вимогам КПК, суд без участі сторін кримінального провадження дійшов висновку, що зазначені засудженим обставини не є нововиявленими, чим фактично вдався до їх правової оцінки (системного аналізу), що є неприпустимим на цій стадії судового провадження та підлягає з`ясуванню виключно під час судового розгляду із дотриманням таких принципів кримінального провадження як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, диспозитивність, безпосередність дослідження доказів тощо. При цьому рішення про повернення заяви приймалося не одноособово суддею, а колегією суддів, що також не відповідає вимогам КПК.

Така загальна засада кримінального провадження (принцип судочинства) як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п. 33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п. 38).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та підлягають задоволенню, а рішення суду не можна вважати законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, що тягне за собою його скасування.

Колегія суддів вважає за необхідне після скасування ухвали суду призначити новий розгляд у суді першої інстанції, одночасно звернувши увагу, що висновки і мотиви, з яких скасована ухвала, зокрема про відповідність заяви вимогам ст. 462 КПК та наявність підстав для відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, є обов`язковими при новому судовому розгляді (ч. 3 ст. 415 КПК).

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4