ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 211/5630/19
Провадження № 1-кп/210/405/20

"19" лютого 2020 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001010 від 16.07.2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні колегії суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001010 від 16.07.2019 року.

У судовому засіданні, призначеному на 19.02.2020 року, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 прокурор наполягав на його продовженні так як, строк перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою закінчується 24.02.2020 року, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин, крім того, станом на сьогоднішній день мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що мали місце також під час обрання даного запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін щодо доцільності продовження строків тримання під вартою, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Висновок суду щодо доцільності дії саме такого запобіжного заходу повинен ґрунтуватись на оцінці усіх обставин справи та даних про особу.

Так, в даному судовому засіданні, до моменту закінчення строку дії ухвали суду від 05.11.2019 року, винести вирок у кримінальному провадженні не є можливим, оскільки у кримінальному провадженні не допитані обвинувачений, не досліджені матеріали кримінального провадження.

Водночас, обґрунтовані ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час не зменшились.

Зокрема, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за що передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що само по собі містить ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено. Крім того, обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічного злочину та злочину проти життя та здоров`я, не працевлаштований та продовжує злочинну діяльність, що свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та не має постійного джерела доходу; не одружений, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, враховуючи те, що особа ніде офіційно не працює, існує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Третьяков проти України» ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, які на сьогодні повністю не перестали існувати.
Колегія суддів також доходить до висновку, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде достатньою мірою забезпечення своєчасного та всебічного розгляду кримінального провадження, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти можливим спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, обраний запобіжний захід відповідає особі обвинуваченому, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, впливу на учасників судового процесу.

Так, вирішуючи вказане питання колегія суддів в тому числі приймає до уваги правову позицію, викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, де Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів, враховуючи наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Відтак, колегія суддів, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 19.04.2020 року включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3