У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України щодо ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и в :

В процесі розгляду Шевченківським районним судом м. Львова обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003735 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, від прокурора поступило клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якого завершується 28.06.2020 року.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання та зазначили, що таке не підтверджене жодними доказами. На думку захисника ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який має постійне місце проживання, та винуватість якого на даний час не доведена.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу заявленого клопотання суд приходить до наступного висновку .

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з конфіскацією майна.

Ухвалою суду від 24.04.2020 р. , за клопотанням прокурора було продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 28.06.2020 року в зв`язку з наявністю ризиків , передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів захисника про відсутність на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Отже, враховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України , а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа , ті обставини, що ОСОБА_9 раніше судимий , не працює, не має сталих соціальних зв`язків, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, а тому суд вважає клопотання прокурора підставним.

Відтак, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З підстав ст. 183 п. 1 ч. 4 КПК України , на думку суду, відсутні підстави для визначення застави.

Керуючись ст.ст.177,183,197,199,331КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів .

Дія ухвали закінчується 27 серпня 2020 року.

Скерувати ухвалу для виконання. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1