Справа № 627/387/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2020смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області; українця; громадянина України; маючого середню базову освіту; не працюючого; не одруженого; на утриманні малолітніх дітей не маючого; зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 ; в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.02.2020 року, приблизно о 10-30 годині, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за ним ніхто не спостерігає, перебуваючи по вул. Єдності біля подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу здійснив крадіжку велосипеду марки ХВЗ «Україна» моделі «33-11», що знаходився біля воріт домоволодіння за вищевказаною адресою, який належить потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи №6/504СЕ-20 від 11.03.2020 року на суму 533 грн. 33 коп., після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.04.2020 року близько 11:00 знаходився на зупинці по вулиці Бабаченка в с. Степанівка, Краснокутського району, Харківської області, де зупинив автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та попрохав довести його до смт. Краснокутськ, Харківської області. Рухаючись з с. Степанівка в напрямку смт. Краснокутськ, Харківської області в салоні вищевказаного автомобіля між передніми сидіннями ОСОБА_4 помітив грошові кошти та у нього раптово виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_4 07.04.2020 року близько 11-20 год. знаходячись на вулиці Охтирська, смт. Краснокутськ, Харківської області, перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, керуючись корисливим мотивом, маючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись зручними обставинам, а саме тим, що ОСОБА_6 за його діями не спостерігає та він помічений ніким не буде, правою рукою з салону автомобіля таємно викрав грошові кошти в сумі 500 грн. однією купюрою, що належать ОСОБА_6 , після цього покинув салон автомобіля та обернув викрадене майно на свою користь і розпорядився ним за своїм розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.04.2020 року близько 11:00 знаходився на зупинці по вулиці Бабаченка в с. Степанівка, Краснокутського району, Харківської області, де зупинив автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та попрохав довезти його до смт. Краснокутськ, Харківської області. Рухаючись з с. Степанівка в напрямку смт. Краснокутськ, Харківської області в салоні вищевказаного автомобіля між передніми сидіннями ОСОБА_4 помітив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та у нього раптово виник прямий умисел направлений на викрадення важливого особистого документу.

Так, ОСОБА_4 07.04.2020 року близько 11-20 год., знаходячись на вулиці Охтирська, в смт. Краснокутськ Харківської області, перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення важливого особистого документу, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, скориставшись зручними обставинам, а саме тим, що ОСОБА_6 за його діями не спостерігає та він помічений ніким не буде, з метою подальшого використання у своїх злочинних цілях, правою рукою з салону автомобіля таємно викрав паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого покинув салон автомобіля та обернув викрадене майно на свою користь і розпорядився ним за своїм розсудом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
В судове засідання потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з`явився, але мається від них заяви про розгляд справи у їх відсутність, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду, будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не мають.
Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілих.
Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, а саме:
-таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
-таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
-незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорій злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, не працюючого, за місцем проживання характеризується формально, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої обставини, а саме щире каяття в скоєнні кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілих, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

По справі маються судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6/504СЕ-20 від 11.03.2020 року в сумі 471 грн. 03 коп., а тому підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 124 КПК України в повному обсязі.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
По справі цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання за цим законом:
-за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-За ч.3 ст. 357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №6/504СЕ-20 від 11.03.2020 року в розмірі 471 (чотириста сімдесят одна) грн. 03 коп. на користь держави, які зарахувати за слідуючими реквізитами: п/ рахунок UA0020005, код доходів 24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999680, банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач платежу УК Слобідсь/мХарСлобідськи/24060300, стягувач Держава.

Речові докази:

-велосипед марки ХВЗ «Україна» моделі «33-11», який згідно зберігальної розписки знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 , повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- грошова купюра номіналом 500 грн. серії АЄ №3602802 та паспорт гр. України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 24.02.2004 року, які згідно зберігальної розписки знаходиться у потерпілого ОСОБА_6 , повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1