Справа №592/3413/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/502/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 21.12.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, 07.03.2018 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в якій вона просила вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року, відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити, оскільки судом не правильно встановлені фактичні обставини справи, які ставлять під сумнів законність вказаного вироку та доведеність вини її підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 6 місяців арешту.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1 144 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник наголошувала на тому, що суд дійшов передчасних висновків про доведеність вини обвинуваченого. Так, він дійсно не заперечував обставин вчинення злочину, підтверджував викладені в обвинувальному акті та встановлені в судовому засіданні обставини, однак при цьому вказував про відсутність в нього умислу на вчинення крадіжки, оскільки до магазину він прийшов разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 придбати продукти харчування, однак кошти на їх придбання були в Зубрицької, яка затрималася на вході до магазину, а його ОСОБА_8 попросила зайди до приміщення магазину і здійснити покупки, однак потім ОСОБА_9 була вимушена терміново звідти відійти у власних справах і не встигла його ОСОБА_8 про це попередити. Вказане узгоджується з поясненнями допитаної судом як свідка ОСОБА_10 , яка між іншого, вказувала на відсутність у ОСОБА_8 умислу на вчинення крадіжки та підтверджують той факт, що обвинувачений не знайшовши ОСОБА_10 біля каси магазину дійсно міг, не усвідомлюючи того, що в руках тримає неоплачений товар, вийти з магазину в її пошуках. На переконання захисника, сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів того, що обвинувачений діяв умисно та дійсно мав намір вчинити крадіжку.

Крім цього, суд помилково дійшов висновку про доведеність розміру вчиненої крадіжки 1 банки мідій і 2 банок ікри на загальну суму 434,50 грн., тоді як ОСОБА_8 визнав те, що брав 1 банку мідій і 1 банку ікри. Суд свої висновки обґрунтував протоколом огляду місця події, протоколом визнання речовими доказами, протоколом огляду предметів, висновком судово-товарознавчої експертизи та записом з камер відео спостереження. Однак, вказані докази, на переконання сторони захисту, не підтверджують кількості ним взятого. Єдиним доказом розміру крадіжки міг бути запис з камер відео спостереження, але із запису, дослідженого в судовому засіданні, взагалі не видно того, що саме ОСОБА_8 бере консерви з полиці магазину, тому, що обличчя особи на відеозапису не видно, а за статурою та одягом тим більше не можливо встановити, що це є ОСОБА_8 . Крім того, із вказаного запису не можливо встановити і того, що саме та в якій кількості бере особа з полиці магазину. Також, не можливо встановити і того, що запис із камер відео спостереження зроблений саме 13.03.2018 року о 15.20 год., а тому вказане ставить під сумнів відеозапис з камер спостереження як допустимий доказ вини обвинуваченого.

На вказану апеляційну скаргу захисника від прокурора ОСОБА_11 надійшли заперечення в яких вона просила скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суд відносно ОСОБА_8 , без зміни (а.с. 10 т.2).

Інші учасники кримінального провадження, а саме прокурор, обвинувачений та представник потерпілого апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, 13.03.2018 року о 15.20 год. ОСОБА_8 зайшов до магазину «Продукти-641» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Я. Мудрого, 57 звідки діючи повторно, умисно та таємно від оточуючих з прилавку магазину спочатку взяв 1 банку м`яса мідії в олії пресерви "Своя лінія" з морепродуктів - 200 грн., сховав її під куртку, а потім з прилавку магазину взяв 1 банку ікри лососевої зернистої "Золотий запас" - 130 грн., та 1 банку ікри лососевої зернистої червоної "Парамушир" - 120 грн., теж сховав їх під куртку, потім не оплативши вказаний товар пройшов каси і покинув приміщення вказаного магазину, завдавши останньому матеріальних збитків на загальну суму 434,50 грн.

Будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання (а.с. 27 т.2) обвинувачений ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явився, причин своєї не явки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не подав. З огляду на те, що предметом розгляду виступає апеляційна скарга захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 в якій про погіршення становища обвинуваченого не йдеться, колегія участь обвинуваченого ОСОБА_8 визнає не обов`язковою та керуючись ч.4 ст. 405 КПК України вважає за можливе судовий розгляд кримінального провадження провести у його відсутність.

А тому, заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року, відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені.

Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєному при вказаних в обвинувальному акті обставинах визнав частково та в суді першої інстанції пояснював, що дійсно 13.03.2018 року він перебував у магазині, куди прийшов разом зі своєю цивільної дружиною ОСОБА_10 , яка залишилася чекати його на вулиці. Вказував, що хотів купити банку мідій, яку взяв з полиці, а також 1 банку червоної ікри у залізній банці, другу банку ікри він не брав. Так як він не взяв корзини для продуктів, то положив 2 банки під руку і вийшов мимо каси на вулицю за грошима, які були у ОСОБА_10 . Вказував, що умислу на крадіжку у нього не було, він хотів повернутися і заплатити за продукти. Але коли він вийшов на вулицю, то дружини вже не було, вийшли охоронці магазину і його затримали.

Допитана судом сідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції вказувала, що прийшли разом із ОСОБА_8 до магазину «Продукти-641» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Я. Мудрого, 57 , щоб купити їжу. Вона залишилася біля магазину, так як курила цигарку і сказала своєму цивільному чоловікові, що зараз підійде до каси, бо саме у неї були кошти. Але їй раптово зателефонував її захисник і вона побігла до суду, не попередивши про це ОСОБА_8 .

Колегія суддів зазначає, що крім цих показань, судом першої інстанції було обґрунтовано покладено в основу вироку і інші докази, які в своїй сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки з магазину.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції вказував, що перебував на робочому місці за монітором камери відеоспостереження зали магазину і побачив, як ОСОБА_8 підійшов до полиці з елітними товарами, взяв звідти 2 банки червоної ікри та 1 банку мідій, положив її в рукав куртки, в чергу до каси не став, а пройшов мимо каси. Побачивши такі дій, вибіг за ним на вулиці і наздогнав вже біля кафе « Мамина кулінарія», потім викликали поліцію.

Інший допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_13 вказав, що перебував у магазині в складському приміщенні, коли йому по рації подзвонив ОСОБА_12 і сказав, що чоловік взяв з однієї полиці 2 банки червоної ікри та 1 банку мідій, не оплатив і проходить мимо каси на вулицю. Він вибіг за чоловіком, який прискорено йшов у бік кафе «Мамина кулінарія», наздогнавши останнього було виявлено в рукаві куртки 3 банки продуктів харчування. В подальшому цей чоловік, який є ОСОБА_8 пояснив, що вийшов за грошима на вулицю до дружини, але та пішла. На пропозицію все ж таки оплатити товар, ОСОБА_8 відмовився, так як не мав при собі коштів .

Згідно дослідженого судом протоколу огляду місця події від 13.03.2018 року встановлено, що місцем огляду є підвальне приміщення магазину « АТБ-маркет», поряд з кабінетом знаходиться чоловік, одягнутий в темного кольору одяг, який представився ОСОБА_8 , на столі лежать три банки продукції: 2 банки червоної ікри та 1 банка мідій (а.с.136-137 ). Згідно фототаблиці до цього протоколу судом встановлено, що зображення-фото ОСОБА_8 , а також вилученої продукції (а.с. 138-140).

Також, суд встановив, що 14.03.2018 року 1 банку ікри лососевої зернистої "Золотий запас", 130 гр., та 1 банку ікри лососевої зернистої червоної "Парамушир", 120 гр. та 1 банку м`яса мідії в олії пресерви "Своя лінія" з морепродуктів, 200 гр. визнано в якості речових доказів, які передано на відповідальне зберігання керуючій магазином (а.с. 141,142).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 28.03.2018 року, зокрема запису з камер відеоспостереження магазину, суд встановив як до магазину заходить ОСОБА_8 , підходить до полиці з елітними продуктами і бере продукцію, яку кладе під куртку, виходить повз каси. (а.с. 144-150).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 555 від 26.03.2018 року вартість 1 банки ікри лососевої зернистої "Золотий запас" 130 гр. складає 182 грн. 30 коп., вартість 1 банки ікри лососевої зернистої червоної "Парамушир" 120 гр. складає 213 грн. 90 коп. та вартість 1 банки м`яса мідії в олії пресерви "Своя лінія" з морепродуктів, 200 гр. складає 38 грн. 30 коп., а всього 434 грн. 50 коп. (а.с. 152-153).

Також, суд дослідив і висновок судово-психіатричного експерта № 180 від 29.03.2018 року та встановив, що в момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.с. 154-156).

Таким чином, вивчивши обставини справи та перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції про те, що підстави для недовіри вказаним доказам відсутні, оскільки будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості, достовірності і достатності не встановлено та вони в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і суд першої інстанції вірно визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та кваліфікував його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки) з кваліфікуючою ознакою повторність.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недопустимість як доказу вини обвинуваченого ОСОБА_8 протоколу огляду предметів від 28.03.2018 року, зокрема запису з камер відеоспостереження магазину, оскільки з нього не видно коли він був здійснений, відсутня дата запису, з нього чітко не видно того, чи дійсно особа, як бере з полиць товар є ОСОБА_8 та не видно кількість взятого товару, то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються як поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечує того факту, що він дійсно 13.03.2018 року о 15.20 год. заходив до магазину «Продукти-641» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого в м. Суми по вул. Я.Мудрого, 57, дійсно з його полиць брав товар та не заплативши за нього вийшов з магазину також, він не заперечує і того, що таким товаром були мідії і ікра, лише кількість взятого ставить під сумнів, вказує що брав, не 3 банки, а 2 банки, однак і такі твердження обвинуваченого спростовуються як поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які вказували, що обвинувачений був в магазині, взяв товар з полиць, пройшов повз каси не заплативши за нього, покинув приміщення магазину, швидкою ходою йшов подалі від нього, а коли його наздогнали то виявили в нього 3 банки консерви мідії та ікра. Також, вказаний факт підтверджується і письмовими доказами, а саме протоколом огляду місця події від 13.03.2018 року відповідно до якого, як вказувалося вище, встановлено, що місцем огляду є підвальне приміщення магазину « АТБ-маркет», поряд з кабінетом знаходиться чоловік, одягнутий в темного кольору одяг, який представився ОСОБА_8 , на столі лежать три банки продукції: 2 банки червоної ікри та 1 банка мідій (а.с.136-137 ). Згідно фототаблиці до цього протоколу судом встановлено, що зображення-фото ОСОБА_8 , а також вилученої продукції (а.с. 138-140). Колегія суддів звертає увагу, що вказаний протокол підписаний учасниками процесуальної дії та жодних зауважень щодо правильності зазначеного в ньому змісту не містить. На фото видно як ОСОБА_8 так і банки з консервами в кількості саме трьох, а не двох, як про це вже в подальшому став вести мову обвинувачений і його захисник.

Щодо загальної суми викраденого в 434,50 грн., яка теж, ставилась під сумнів захисником, то з огляду на встановлені вище обставини, такі сумніви захисника, колегія суддів вважає надуманими, а розмір викраденого майна підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 555 від 26.03.2018 року (а.с. 152-153 т.1).

Також, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що пояснення свідка ОСОБА_10 є сумнівними та надуманими, оскільки відсутні докази того, що в неї були кошти з собою, крім цього її показання не спростовують того факту, що ОСОБА_8 , знаючи, що у нього при собі не має коштів, взяв з полиці товар і пройшов мимо каси з ним, не заплативши за нього, достовірно знаючи і розуміючи, що за нього необхідно у магазині платити відразу, не відходячи від каси і не виносячи не оплачений товар на вулицю, бо це є загальновстановлені правила розрахунку у магазині.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його злочинні дії необхідно кваліфікувати ч.2 за ст.185 КК України, оскільки він таємно, повторно вчинив крадіжку майна, що належить ТОВ «АТБ-маркет», вартістю 434,50 грн.

Що ж стосується доводів обвинуваченого та його захисника про те, що він не мав умислу на вчинення крадіжки, то як вбачається зі змісту вироку їх суд першої інстанції поза увагою теж не залишив та дав їм правильну оцінку. Суд правильно розцінив пояснення обвинуваченого неспроможними та голослівними, оскільки всі його дії свідчать про те, що у нього був прямий умисел на викрадання чужого майна, а саме, заходячи до магазину він вже не мав при собі коштів для оплати, але знаючи про це все рівно взяв товар, нікого про це із працівників магазину не попередивши, пройшов з товаром повз каси, побачивши, що цивільної дружини немає, не оплативши його. Більш того, вийшовши на вулицю і побачивши, що ОСОБА_10 також немає, у якої начебто були гроші, а цей факт нічим не підтверджено, ОСОБА_8 не повернувся до магазину і не повернув товар, а побіг у протилежному від магазину напрямку. З огляду на викладене, вказані пояснення обвинуваченого та захисника правильно визнані судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене, є суперечливим, непослідовним і ніякими доказами не підтверджуються, а тому і доводи апеляційної скарги захисника в цій частині, колегія суддів вважає необґрунтованими. Також звертає на себе увагу і та обставина, що ОСОБА_8 13-ть разів притягувався до кримінальної відповідальності і в більшості випадків за викрадення чужого майна, тому його незнання відповідальності за такі дії, є сумнівними.

Щодо виду та міри призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз?яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати вимоги й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції достатньо виконав вимоги ст.ст. 50, 65, 66 та 67 КК України, врахувавши пом`якшуючі покарання обставини, зокрема те, що ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом 3 групи, шо підтверджується медичними документами та відсутність матеріальних збитків. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Також, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин, що характеризують цей злочин, особу винного, який неодноразово був засуджений за вчинення корисливих подібних злочинів, думку потерпілого, який цивільний позов не заявляв, так як викрадене майно було вилучено та повернуто та висновок досудової доповіді відповідно до якої орган пробації вважає про можливість виправлення ОСОБА_8 із застосуванням покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства. (а.с.49-51).

З огляду на викладене колегія суддів висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді арешту вважає обґрунтованим, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчинення ним нових злочинів. Підстав для зміни такого покарання колегія суддів не вбачає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування відсутні у зв`язку із чим колегія суддів залишає цей вирок суду без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4