Провадження № 1-кс/947/3558/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000576 від 20.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000576 від 20.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, за фактом привласнення грошових коштів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене в особливо великих розмірах.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування отримано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 від 28.10.2019 про тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

31.03.2020 в ході тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою:АДРЕСА_2 вилучено зазначені у клопотанні документи.

Враховуючи те, що вилучені документи під час тимчасового доступу до речей і документів необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, оскільки вони самі по собі або у сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для встановлення істини по провадженню, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за її відсутності.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, враховуючи наявність заяви слідчого про розгляд поданого клопотання за її відсутності, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено: розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом.
Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, вилучення майна, про яке йдеться в поданому клопотанні відбувалося на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2019 року про тимчасовий доступ до речей та документів.
Слідчий суддя зазначає, що за загальним правилом, передбаченим ч. 5 ст. 171 КПК України, арешт накладається на тимчасово вилучене майно. Майно набуває статус тимчасово вилученого, якщо воно вилучено під час обшуку, огляду або після затримання особи на підставі ст. 207, 208 КПК України (ст. 168 КПК України). Іншого порядку набуття майна статусу тимчасово вилученого чинний КПК України не передбачає.

В свою чергу Главою 15 Розділу ІІ КПК України регламентовано порядок тимчасового доступу до речей та документів. Так, ч. 1 ст. 159 КПК України надає можливість сторону кримінального провадження, яка звернулась з відповідним клопотанням здійснити вилучення (виїмку) речей та документів. Проте, положення статей Глави 15 КПК України не вказують на те, що речі та документи, які вилученні під час тимчасового доступу набувають статус тимчасово вилучених.

Тобто, вказане свідчить, що речі на які слідчий просить накласти арешт не є тимчасово вилученими, а тому відсутні підстави для накладення на них арешту.

Більше того, ч. 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні поданого клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.100, 170-173, 369- 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000576 від 20.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1