У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0001859 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Трояни Ульянівського району Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.06.2005 року за ч. 4 ст.187, п.п. 4,6 ч.2 ст.115 КК України Апеляційним судом Кіровоградської області до 12 років позбавлення волі,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений посилаючись на повне визнання своєї вини, щире каяття, позитивну характеристику його особи та те, що викрадене ним майно повернуто потерпілій, вважає призначене йому покарання занадто суворим. Просить пом`якшити призначене покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 21.08.2019 о 15:57 год. ОСОБА_5 знаходився по вул. Дем`яна Коротченко м. Первомайськ Миколаївської області неподалік магазину «Мрія», побачив, як назустріч йому йшла ОСОБА_8 з гаманцем в руках. В цей же час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 впритул та наніс один удар своєю правою рукою в область обличчя останньої. В результаті чого заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця лівої очної ділянки, полосчатий синець нижнього повіка правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В ході чого, ОСОБА_5 відкрито вирвав з рук ОСОБА_8 гаманець вартістю 210 грн., в середині якого знаходилось: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7» золотистого кольору вартістю 3195 грн., чохол-книжка золотистого кольору на телефон «Samsung Galaxy S7» вартістю 175 грн., грошові кошти у розмірі 144 грн., та побіг в напрямку вулиці Одеської.

Утікаючи з місця вчинення злочину, ОСОБА_5 викинув гаманець, у якому знаходився мобільний телефон, грошові кошти та чохол-книжка, оскільки помітив як невідомі люди та потерпіла ОСОБА_8 намагаються його наздогнати. Таким чином ОСОБА_5 не довів злочин до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про вчинення обвинуваченим злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання то апеляційний суд дійшов наступного.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено з дотриманням положень ст. 65, 66, 67 КК України. З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є відповідно ст. 12 КК України тяжким злочином, особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до обгрунтованого висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, вчинив новий злочин через незначний період після звільнення з місць позбавлення волі, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання обвинуваченого на визнання ним своєї вини, його допомога слідству, як на підставу для пом`якшення покарання, є неприйнятними, оскільки, зазначені обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначені обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції статті закону за якою його визнано винним.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дані про особу обвинуваченого свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень та його стійку антисоціальну поведінку, а тому його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі є неможливим.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: