Провадження № 11-кп/4820/427/20
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року,-
В с т а н о в и л а :
В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0002578 від 29 травня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 304 КК України.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до 26 червня 2020 року включно.

Суд обґрунтовував своє рішення тим, що строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 слід продовжити, оскільки підстави, які були враховані при обранні їм такого запобіжного заходу, не змінились, існують ризики того, що вони можуть переховуватись від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. Також суд врахував тяжкість покарання, яке їм загрожує та дані про особу обвинувачених, які ніде не працюють, а ОСОБА_10 , будучи звільненим з-під варти у зв`язку із внесенням застави, вчинив новий особливо тяжкий злочин (за ч.5 ст. 185 КК України).

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що в клопотанні не наведено фактів, які б достовірно підтверджували наявність вказаних ризиків, а тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Процесуальна поведінка під час досудового розслідування та при розгляді справи у суді жодним чином не свідчить про перешкоджання у встановленні обставин справи, обвинувачена добровільно погодилась на проведення слідчого експерименту та давала показання. Вказує, що на даний час у справі допитано потерпілих, які є її батьками, а тому заявлений ризик, що вона може незаконно впливати на потерпілих, є необґрунтованим. Міркування прокурора про те, що обвинувачена може здійснювати вплив на свідка, з яким вона не знайома і з`явлення якого в судове засідання не забезпечується стороною обвинувачення, базується виключно на припущеннях. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено, що інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на цей час не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої. При обранні запобіжного заходу судом не враховано, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та стан її здоров`я. Також вказує, що раніше була працевлаштована та працювала двірником у НВК №9 в м.Хмельницькому.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою направити матеріали справи на новий розгляд в суд першої інстанції. Вказує, що суд при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги його молодий вік, він має добрі соціальні зв`язки та бажає працевлаштуватись, його поведінку під час тримання під вартою у Хмельницькому слідчому ізоляторі. Також судом першої інстанції не було надано належної уваги епідеміологічній ситуації в державі та те, що обвинувачений перебуває у зоні ризику, а оточуюче середовище є сприятливим для захворювання. Суд необґрунтовано відмовив у зміні запобіжного заходу, а вказані ризики прокурором недоведені.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримували, просили обрати запобіжний захід в виді домашнього арешту за місцем проживання його знайомого; при вирішенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 покладались на розсуд суду; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримували подану апеляційну скаргу, просили обрати запобіжний захід в виді домашнього арешту за місцем проживання свекрухи та чоловіка обвинуваченої, при вирішенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 покладались на розсуд суду; думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, на суд покладено обов`язок розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених про перебільшення доведених ризиків чи їх відсутність, які б давали суду підстави вважати, що вони можуть вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суперечать дослідженим матеріалам провадження та не можуть бути прийнятими до уваги.
Доводи апеляційних скарг про те, що в провадженні існують обставини, які не були враховані судом та давали суду підстави для обрання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суперечать дослідженим матеріалам кримінального провадження та не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується, що метою і підставою продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному провадженні є запобігання спробам обвинуваченим переховуватись від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом та такі ризики продовжують існувати на даний час, та виправдовують подальше їх тримання під вартою. Також судом першої інстанції враховано тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченим в разі доведення вчинення ними інкримінованих злочинів, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, не були працевлаштовані. Також судом враховано, що ОСОБА_10 , будучи звільненим з-під варти у зв`язку із внесенням застави, визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2019 року, вчинив новий особливо тяжкий злочин (за ч.5 ст. 185 КК України).

При розгляді апеляційних скарг колегією суддів встановлено наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_9 . ОСОБА_10 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, та неможливість застосування до обвинувачених іншого, більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу в виді домашнього арешту, оскільки цей запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не зможе запобігти доведеним ризикам.
Докази та обставини, які наявні в матеріалах кримінального провадження, дають достатні підстави колегії суддів вважати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть переховуватись від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, що, в сукупності з вищевказаними обставинами, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Погоджуючись з такими висновками суду, апеляційний суд вважає, що для запобігання наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, суд обґрунтовано продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з такими висновками суду погоджується колегія суддів. Твердження обвинувачених про наявність достатніх доказів, які б свідчили про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу в виді домашнього арешту, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.
Твердження обвинуваченої, що вона не має наміру впливати на потерпілих, які на даний час у справі допитані, та свідків, які не допитані; не має наміру переховуватись від суду, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та за станом здоров`я потребує належної медичної допомоги, не можуть слугувати підставами для скасування ухвали суду, позаяк не свідчать про те, що раніше заявлені та доведені ризики зменшились чи зникли.
Як встановлено під час апеляційного розгляду обвинуваченій ОСОБА_9 в умовах установи попереднього ув`язнення проведені відповідні медичні обстеження, надається достатня медична допомога та амбулаторне лікування. Доказів неможливості перебування обвинуваченої в установі попереднього ув`язнення за станом здоров`я матеріали справи не містять, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо стану її здоров`я, як підстави для скасування ухвали суду, не можуть бути враховані.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , що судом не взято до уваги його молодий вік, що він має добрі соціальні зв`язки, бажає працевлаштуватись на роботу, його поведінку під час тримання під вартою у Хмельницькому слідчому ізоляторі, а також, що він знаходиться у зоні ризику в зв`язку з епідеміологічною ситуацію в державі, не спростовують висновків суду та не можуть слугувати підставами для скасування ухвали суду та не свідчать про те, що раніше заявлені ризики зменшились чи зникли. Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається апелянт. Суд також врахував, що обвинувачений ОСОБА_10 , будучи звільненим з-під варти в зв`язку з внесенням застави, вчинив новий особливо тяжкий злочин.

Встановлені в даному провадженні обставини не дають колегії суддів підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, в виді домашнього арешту, про що просять апелянти, зможуть запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а доводи апеляційних скарг таких висновків суду не спростовують.
З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до 26 червня 2020 року включно без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді