Справа № 669/220/20
Провадження № 1-кп/669/27/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я кримінальне провадження № 0000109 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білогірського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000109 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 156 КК України.

В судовому засіданні в даній справі прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що ухвалою слідчого судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався і востаннє ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2020 року продовжено до 24 квітня 2020 року включно.

Зазначає, що на даний час зберігаються ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 , у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, впливати на потерпілу, яка є його дочкою, зареєстрована та проживає у спільному домоволодінні з обвинуваченим, свідків, які являються його близькими родичами, може впливати на свідків та потерпілу задля зміни ними показів.

Також вказує в клопотанні, що обґрунтуванням наявності даних ризиків є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а відтак може переховуватися від суду.

Обвинувачений заперечив проти задоволення даного клопотання прокурора, просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник проти клопотання прокурора заперечив, вважає достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, - домашній арешт.

Потерпіла та її представник просили змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши подане клопотання, обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2020 року ОСОБА_4 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 квітня 2020 року включно.

Таким чином, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки на даний час кримінальне провадження закінчене не може бути.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_4 ставиться у вину вчинення двох умисних тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 156 КК України, беручи до уваги також і те, що потерпіла та частина свідків в даному кримінальному провадженні не допитані судом, суд вважає, що на даний час зберігаються ризики переховування обвинуваченого від суду, а також його впливу на потерпілу, яка є його дочкою і проживає з ним в одному ж будинку та свідків з метою зміни ними показів.

Тобто обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії, на даний час не відпали, а зміна такого запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, виключає можливість ухилення обвинуваченого від суду, а відтак існує реальна необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд не вбачає будь-яких підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на інший більш м`який.

При цьому суд, незважаючи, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, вважає необхідним продовжити дію цього запобіжного заходу, оскільки в даному конкретному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості обвинуваченого, і саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тож є підстави для продовження його строку на 60 днів.

Разом з тим, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, на чому наполягав захист, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

В силу положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за неможливе визначати розмір застави при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331, 370-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 червня 2020 року включно.

Для подальшого утримання обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити негайно прокурору, обвинуваченому та захиснику, а також направити для виконання в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1