ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/273/20 Номер провадження 11-кп/814/570/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2017 за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та вироком Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2018 за ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що наявність 3 заохочень за останні півроку може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Вказує, що ухвала районного суду винесена з порушенням норм чинного законодавства та упередженим ставленням до нього.
Просить звернути увагу, що за весь час відбування покарання до нього стягнення не застосовувалися, має 3 заохочення, працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, підтримує соціально-корисні зв`язки на волі, бере участь в самодіяльних організаціях, потреб у вирішенні питання про проживання відсутні, одружений, має постійне місце проживання.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечила проти задоволення скарги з тих підстав, що згідно матеріалів особової справи у жовтні 2019 року ОСОБА_7 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, при цьому відмовився давати пояснення. На думку прокурора вказана поведінка не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому, з огляду на дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів вважає, що він не досяг необхідного ступеня виправлення.

Так, згідно з характеристикою від 03 лютого 2020 року, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.04.2017. З 03.05.2017 перебував в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», де характеризувався негативно, за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання мав 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 06.03.2019 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)». Був працевлаштований різноробочим виробничої зони установи. До праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. За час відбування покарання зарекомендував себе позитивно. Не допускав порушення вимог режиму тримання.

На даний час характеризується позитивно. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 3 рази рішенням дисциплінарної комісії установи.

З довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 (а.с. 8) вбачається, що він має 1 стягнення, та 3 заохочення, які отримані ним протягом короткого проміжку часу.

Колегія суддів бере до уваги, що засуджений був працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, підтримує соціально-корисні зв`язки на волі, бере участь в самодіяльних організаціях, потреб у вирішенні питання про проживання відсутні, одружений, має постійне місце проживання.
Поміж тим, згідно рапорту № 717 від 29.10.2019 та доповідної записки (а.о.с. 215-216) 29.10.2019 ОСОБА_7 , будучи відповідальним за виробничу зону, під час перевірки засуджених на робочих місцях, був відсутній на робочому місці, що спростовує ствердження засудженого про його сумлінне ставлення до праці.
З аналізу поведінки засудженого та його ставлення до праці протягом всього строку відбування покарання, колегія суддів може зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_7 , та констатує наявність позитивних змін, які відбулися порівняно нещодавно, зважаючи на строк покарання до відбуття якого його засуджено, а це 7 років позбавлення волі.

З огляду на відомості про особу засудженого ОСОБА_7 у сукупності, колегія суддів вважає передчасними висновки про можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки достеменно неможливо стверджувати, що на час звернення з клопотанням, засуджений досяг необхідного ступеня виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, протягом всього відбутого строку покарання, довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4