КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/665/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою, до 08 лютого 2020 року включно, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, з вищою освітою, співробітник СБУ, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 14, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що тримання підозрюваного під вартою є необґрунтованим. Вказує про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає, що підозрюваний у розшуку не знаходився, опору при затриманні не чинив.

Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає про порушення прав підозрюваного через відсутність останнього та його захисника під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 . Вказує, що досудове слідство у даному кримінальному провадженні закінчене.

Також сторона захисту звертає увагу суду на те, що підозрюваний є співробітником СБУ, має статус учасника бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька, наявність постійного місця проживання, місця роботи, репутацію.

У підсумку адвокат вказує, що ухвала прийнята з порушенням преюдиціальності судових рішень Конституційного суду України.

Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причин пропуску строку вказує, що повний текст ухвали отримано ним 23.12.2019 року (а.с. 50).

27 січня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання захисника про долучення до матеріалів провадження копії протоколу опитування громадянки ОСОБА_11 , у якому, на думку адвоката, спростовується перебування ОСОБА_8 об 11:30 24.07.2017 року у м. Києві, коли на громадянина ОСОБА_12 вчинено напад, з метою заволодіння його матеріальними цінностями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущений з поважних причин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0010422, відомості про яке 24.07.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187,ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.

13.04.2019 о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, п. 1, 5, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

15.04.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 11 червня 2019 року включно.

31.05.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду ш Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 5 місяців, тобто до 13.09.2019.

06.06.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 04.08.2019 включно.

29.07.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 13.10.2019.

31.07.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 28.09.2019 включно.

07.10.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 8 місяців, тобто до 13.12.2019.

09.10.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 07.12.2019 включно.

28.11.2019 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.

29.11.2019 ОСОБА_8 та його захиснику вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали даного кримінального провадження.

05.12.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 18.12.2019 включно.

13.12.2019 старший слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із начальником відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києваз клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою, до 08 лютого 2020 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруу вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження захисника про те, що у відповідності до протоколу опитування громадянки ОСОБА_11 , 24.07.2017 року об 11:30 ОСОБА_8 не перебував у м. Києві, коли на громадянина ОСОБА_12 вчинено напад, з метою заволодіння його матеріальними цінностями, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці під час розгляду справи по суті, з урахуванням тих обставин, що 29.11.2019 стороні захисту, у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, повідомлено про закінчення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 219, ст. 290 КПК України, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи апелянта щодо недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання захисника на те, що підозрюваний є співробітником СБУ, має статус учасника бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька, наявність постійного місця проживання, місця роботи, репутацію, те, що підозрюваний у розшуку не знаходився, опір при затриманні не вчиняв, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що підтверджується журналом судового засідання, та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків, запобігти яким можливо через застосування запобіжних заходів.
Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання апелянта на відсутність підозрюваного та захисника під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , оскільки обставини, на які посилається адвокат, не є предметом перевірки у даному судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ухвала слідчого судді прийнята з порушенням преюдиціальності судових рішень Конституційного суду України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим твердження апелянта про необгрунтованіть тримання підозрюваного під вартою, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 ,та продовжено, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, до 08 лютого 2020 року включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4