Постанова
іменем України
11 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 456/2880/18

провадження № 51-4683км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Львівського апеляційного суду від 13 червня 2019 року в кримінальному провадженні № 0000778стосовно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,раніше судимого за вироком Болехівського міського суду від 11 грудня 2009 року за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК із застосування ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 17 травня 2018 року.
За цим же вироком ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням на строк 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК. Судових рішень щодо ОСОБА_8 у касаційному порядку не оскаржено.
Стягнуто з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 у дохід держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 3 446 грн (по 1 723 грн з кожного).
Вирішено питання щодоречових доказівта процесуальних витрат у провадженні.
За вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 16 травня 2018 року о 23:00, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом розбиття шибки вікна проникли в будинок АДРЕСА_1 , та викрали з помешкання потерпілого ОСОБА_9 плазмовий телевізор «SAMSUNG» (модель «UE32EH5307K»); цифровий ефірний ресивер «ТRIМАХ» (модель «TR-2012HD»); DVD-програвач «Patriot» (модель «DVD 204»); вудилище рибальське телескопічне (довжиною 2,10 м) з котушкою до нього (марки «Globe»); електричну машинку для стрижки волосся «Domotec» (моделі «MS -4601»); ручну металеву машинку для стрижки волосся; електродриль «МАСТЕР» (моделі «МЄР - 8179»); електробритву «Ера»; електробритву «Харків» (модель «6103 М»); шнур типу «Scart-Scart» (довжиною 148 см); пульт «Digital»; пульт з маркувальним написом «АА59-00332А»; два одеколони; два дезодоранти; три освіжувачі повітря; мийний засіб для посуду; два газові балончики, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 8051,03 грн.
Львівський апеляційний суд вироком від 13 червня 2019 року скасував вирок місцевого суду (в частині призначення покарання ОСОБА_6 ) та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, в решті вирок суду першої інстанції залишив без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , покликаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вимоги захисник мотивує тим, що апеляційний суд надав перевагу лише негативним відомостям про особу ОСОБА_6 , проте не врахував, що засуджений позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, відсутні претензії від потерпілого.
Позиції інших учасників судового провадження
На касаційну скаргу заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Прокурор касаційну скаргу сторони захисту просила залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій у касаційному порядку не оскаржено. Також не оскаржено вироку в частині, що стосується ОСОБА_8 . Під час розгляду доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
За змістом касаційної скарги незаконність вироку суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 вбачає в неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, зокрема в незастосуванні положень ст. 69 КК, невідповідності призначеного ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.
Згідно з ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст.407 та ч. 1 ст. 421 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, зокрема з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (частини 1 і 2ст. 409 КПК), а також у разі необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК).
Вирок суду апеляційної інстанції згідно із ч. 2 ст. 420 КПК повинен відповідати загальним вимогам до вироків.
Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.
Апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК покарання, дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають задоволенню, а вирок місцевого суду про застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК скасуванню.

Так, згідно зіст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а також не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції відповідної статті як обов`язкове.

Місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК, вказав на те, що засуджений хоча раніше судимий, однак позитивно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілому, встановив відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Водночас суд першої інстанції не дав належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, особі винного, який, маючи непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, вчинив знову тяжкий корисливий злочин. Не взяв до уваги суд і того, що малолітня дитина засудженого перебувала на його утриманні і до вчинення ним злочину, а тому цей факт не є тією обставиною, яка істотно знижує ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_6 .
Вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки винуватого і спростовують висновок суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_6 положеньст. 69 КК.
За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції не мав підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК, а тому скасував вирок суду в частині призначеного йому покарання і постановив новий вирок, яким призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцієюч. 3 ст. 185 КК. Саме такі вид і розмір покарання ОСОБА_6 апеляційний суд визнав необхідними і достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирок апеляційного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання достатньо вмотивований та відповідає вимогам статей 370, 374, 407, 420 КПК.
Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком і вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде «особистим надмірним тягарем для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Оскільки неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не допущено, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Львівського апеляційного суду від 13 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3