Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/842/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровградської області від 19 листопада 2019 року, якою ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровградської області від 19 листопада 2019 року, ОСОБА_3 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 січня 2020 року.
Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровградської області від 19 листопада 2019 року, якою, щодо стосовно нього продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 січня 2020 року, застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскарженні судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру та інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 392 КПК України, регламентовано, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровградської області від 19 листопада 2019 року, якою ОСОБА_3 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 січня 2020 року, постановлена під час судового розгляду кримінального провадження, отже, окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Разом з цим, Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Цим же Рішенням Конституційний Суд України зобов`язав Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням, а також запровадити такий механізм гарантування права на свободу обвинуваченого, стосовно якого винесено ухвалу про тримання під вартою під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, який не перешкоджатиме досягненню цілей правосуддя, не порушуватиме права інших учасників кримінального провадження та забезпечуватиме інші засади судочинства, зокрема розумні строки розгляду справи (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини, пункт 2 резолютивної частини).

Конституційний Суд України приймаючи Рішення не зазначив про втрату чинності ч. 2 ст. 392 КПК України, як не конституційної, а визнав неконституційним відсутність норми про апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, та зобов`язав законодавця впровадити відповідне нормативне регулювання.

У своєму Рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення ч. 2 ст. 392 Кодексу в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації її конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства, а тому суперечать вимогам статей 1, 3, 8, 21, 29, ч. 1 ст. 55 Основного Закону України.

Конституційний Суд України у вказаному Рішенні також зазначив, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з ч. 1 її ст. 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

На даний час нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, не приведене законодавцем у відповідність із Конституцією України та Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року і вказана норма закону залишається чинною у викладеній вище редакції, якою встановлено обмеження на апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, тобто відсутній процесуально визначений порядок прийняття та розгляду зазначеної категорії проваджень.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України прийняття законів України належить виключно до повноважень Верховної Ради України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи що Верховною Радою України не приведено нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 Кодексу, у відповідність із Конституцією України та вказаним вище Рішенням, за відсутності спеціальних норм, які чітко визначають порядок, строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження, процедури апеляційного розгляду цих скарг, апеляційний суд за відсутності нормативно - правового регулювання не має повноважень приймати до розгляду апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровградської області від 19 листопада 2019 року, якою ОСОБА_3 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 січня 2020 року,слід відмовити.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровградської області від 19 листопада 2019 року, якою ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 січня 2020 року.
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими матеріалами повернути апелянту.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2