Справа № 367/3896/17
Провадження №1-кс/367/386/2020
УХВАЛА
Іменем України

19 березня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001597 від 07.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

До суду звернувся слідчий слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 із зазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на квартиру загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 ; квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 ; квартиру загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , шляхом заборони користування, відчуження та володіння даним майном.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
В судове засідання власники майна на підставі ч.2 ст. 172 КПК України не викликались.
Суд, заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0001597 від 07.05.2016, вважає клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001597 від 07.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.
Згідно витягу з ЄРДР № 0001597 від 07.05.2016 встановлено, що до Ірпінського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період часу з 04.08.2012 по 04.02.2015 шляхом обману заволоділи його грошовими коштами, які він виплачував їм за будівництво власної квартири, а саме отримали від ОСОБА_7 грошові кошти, однак право власності на квартиру не передавали, чим спричинили потерпілому майнову шкоду. Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України. Також, невстановлені особи, 20.11.2018, не перебуваючі за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом обману заволоділи грошима, які належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЖЄО 580 від 10.01.2019). Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України.
З поданого клопотання вбачається, що відповідно до показань ОСОБА_7 останній пояснив, що у 2012 році він вирішив придбати дві квартири по АДРЕСА_2 загальною площею 56 м.кв. та корп. 2 кв. 7 в м. Ірпінь Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_5 . Крім цього, згідно цього договору ним громадянці ОСОБА_9 , було передано кошти в сумі 34 950,00 доларів США, яка діяла на підставі довіреності від 10.11.2011, наданою забудовником ОСОБА_11 та виданою приватним нотаріусом ОСОБА_12 . Про даний факт свідчить попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку та розписка про передачу коштів, написана власноруч ОСОБА_9 в присутності менеджера АН «ПАРТНЕР» ОСОБА_13 та секретаря ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , в розписці стоять їхні підписи також. За цю квартиру друга частина коштів в розмірі 8 730,00 доларів США, була передана ОСОБА_9 15.12.2012, про даний факт свідчить розписка, написана власноруч ОСОБА_9 про передачу коштів в присутності секретаря ОСОБА_9 - ОСОБА_14 в розписці стоїть її підпис також.

Крім цього, додатково за квартиру АДРЕСА_6 (додаткові квадратні метри після вимірів БТІ), він передав кошти ОСОБА_11 в сумі 1 794,00 доларів США, в присутності активіста будинку ОСОБА_15 , про що свідчить розписка від 04.02.2015. Другу квартиру було придбано згідно попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_7 , від 04.08.2012. Також він передав кошти ОСОБА_9 в сумі 37 500,00 доларів США. Про даний факт свідчить попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_8 та розписка про передачу коштів, написана власноруч ОСОБА_9 в присутності менеджера АН «ПАРТНЕР» ОСОБА_13 та секретаря ОСОБА_9 - ОСОБА_14 в розписці містяться їхні підписи.

У вищевказаних квартирах ним були зроблені будівельні роботи на суму 20 000,00 гривень в цінах на 2013-2014 роки та завезені будівельні матеріали і обладнання для облаштування квартир на суму 22 000,00 гривень в цінах на 2013-2014 роки. Крім цього, підтвердженням того, що були зроблені ремонтні роботи і завезені будівельні матеріали, є відео та фото.

На даний момент його не пускають в придбане житло, цей випадок зафіксований на лінію 102 до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області під №2639. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_11 обидві мої квартири, 11.02.2016 продав новим покупцям.

Відповідно до показань ОСОБА_10 остання пояснила, що 20.02.2012 вона уклала попередній договір з представником забудовника ОСОБА_11 - ОСОБА_16 , щодо придбання у власність частини житлового будинку/квартири розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 , перший корпус.

20.02.2012 нею було передано при свідках грошові кошти у сумі 298655 грн., що еквівалентно 27 000,00 доларів США ОСОБА_9

12.11.2012 нею було передано при свідках грошові кошти у сумі 11 508,00 грн., що еквівалентно 1400 доларів США ОСОБА_9

03.02.2015 нею було передано грошові кошти у сумі 3 710,00 доларів США ОСОБА_11 .

Згідно умов пункту 4.1.2. попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_9 , перший корпус продавець ОСОБА_11 був зобов`язаний був в строк до 1 -го кварталу 2013 року укласти договір купівлі продажу частини житлового будинку/квартири, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 , перший корпус.

Про даний факт свідчить попередній договір купівлі-продажу частиною житлового будинку АДРЕСА_10 та розписка від 20.02.2012 про передачу грошових коштів у сумі 298 655,00 грн., що еквівалентно 37 100,00 доларів США. Написано розписка власноруч ОСОБА_9 в присутності менеджера АН «Партнер» ОСОБА_13 , та ОСОБА_17 , а також розписка від 12.11.2012 року про передачу грошових коштів у сумі 11500 гривень, що еквівалентно 1400 долларів США написана власноруч ОСОБА_18 в присутності секретаря ОСОБА_9 . ОСОБА_19 , що відбувалось за адресою по АДРЕСА_11 , а також розпискою ОСОБА_11 від 03.02.2015 про передачу грошових коштів у сумі 3 710,00 доларів США останньому, як сплата за додаткові квадратні метри квартири АДРЕСА_12 .

З огляду на те, що грошові кошти передавалися нею, як представнику ОСОБА_11 - ОСОБА_9 так і безпосередньо забудовнику ОСОБА_11 траншами на протязі 2012 -2015 роках, громадяни вчинили відносно неї шахрайство та до теперішнього часу права власності не отримала.

Також до теперішнього часу ОСОБА_20 умови договору не виконав, вона поставила свої двері, куди занесла своє майно та будівельний матеріал, також з ним була домовленість, що вона може з даної квартири зробити двохярусну квартиру, під дахом на п`ятому поверсі, на що він погодився та повідомляв, що вона зможе узаконити також другий поверх. За додаткові метри вона передавала кошти ОСОБА_20 в кафе по вул. Шевченка в м. Ірпінь Київської області, де він призначав зустріч.

Після того, як вона зробила другий поверх та підвели світло, поштукатурили стелі, на що також витрачали кошти, близько 15 000,00 доларів США, ОСОБА_20 весь цей час обіцяв, що залишилось чекати недовго та вона отримає документи. Також вони збирались на збори, де ОСОБА_20 всіх впевнив, що він передасть документи всім присутнім хто в нього купив квартири.

В березні 2015 року прийшовши до квартири виявила, що двері були змінені та змінені замки, на території був охоронець, який працював на території будинку та перестав її та інших покупців пускати в під`їзд. З жовтня 2015 року вона та інші особи, які купили квартири стали звертатись з заявами до Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , квартира загальною площею 58,3 кв. м., що, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , квартира загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_6 .

Таким чином, вказані квартири, відповідають критеріям речових доказів, так як зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

05.03.2020 постановою слідчого, вищевказані квартири, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001597 від 07.05.2016.

Разом з цим, орган досудового розслідування приходить до висновку, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 шляхом обману заволоділи квартирою загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , квартирою загальною площею 58,3 кв. м., що, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , квартирою загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_6 .

Метою накладення арешту на вказаний об`єкт є збереження її в якості речового доказу у незмінному стані для проведення ряду оглядів із залученням відповідних спеціалістів та запобігання її відчуження.

Таким чином, виникла потреба у арешті квартири загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , квартиру загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений на нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Оглянувши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, а тому слід надати згоду на арешт майна. При цьому, оскільки в судовому засіданні органом досудового розслідування доведено наявність обставин, передбачених ч.4 ст. 170 КПК України, то суд вважає за можливо позбавити власників права на відчуження арештованого майна.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 26, 98, 131, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити частково.
В межах кримінального провадження № 0001597 від 07.05.2016, тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, накласти арешт на:

1) квартиру загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 ;

2) квартиру загальною площею 58,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 ;

3) квартиру загальною площею 130,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 ,

шляхом заборони відчуження майна.

В іншій частині задоволення клопотання відмовити.

Копію ухвали про арешт майна направити для виконання слідчому.

Копію ухвали про арешт майна направити для відому прокурору та фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду впродовж 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1