ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1786/20 Справа № 176/651/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 01 місяць 10 днів.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_7 дійсно відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання, за сумлінну поведінку та працю має заохочення, стягнень не має, отримав професію Електрогазозварник третього розряду, а тому на думку суду, довів своє виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що з характеристики на засудженого ОСОБА_7 встановлено, що за весь час відбування покарання, останній має три заохочення за підсумками роботи та ставлення до робіт з благоустрою установи, проте, благоустрій установи це не право засудженого, а обов`язок, у зв`язку з цим прокурор вважає, що заохочення надано формально, за виконання обов`язків, покладених на засудженого чинним законодавством, також значна частина покарання засудженого ОСОБА_7 залишається не відбутою. Крім того, прокурор зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 засуджено за вчинення умисного тяжкого злочину.
Також прокурор вказує, що засуджений ОСОБА_7 не працевлаштований, що свідчить про відсутність такої ознаки, як сумлінне ставлення до праці.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання установи, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року за ч. 3 ст.185, ст.ст. 71, 78 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі (а.с. 3).
Виходячи з даних характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній з 16.11.2017 року відбуває покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), за період відбування покарання в зазначеній установі характеризується позитивно. Має 3 заохочення, стягнень не має. На виробництві установи був працевлаштований в період з 01.02.2018 року по 01.09.2018 року на Ливарне виробництво. Протягом всього іншого часу на протязі всього строку, кожного робочого дня відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України виконує роботи по благоустрою колонії та прилеглих територій, поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До суспільно-корисної праці відноситься добре та відповідально, поставлені завдання виконує вчасно та якісно, додаткового нагляду з боку представників адміністрації не потребує. До представників адміністрації установи ввічливий, тактовний. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме фізкультура та спорт та підготовка до звільнення. Провину в скоєному злочині визнає, в заподіяному розкаюється, намагається своїм відношенням до праці та робіт з благоустрою установи спокутувати свою вину за вчинений злочин. Виконавчих листів не має, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Аналізуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 засуджено за умисний тяжкий злочин, знаходять своє підтвердження, але вони не впливають на рішення суду і не містять достатніх даних для скасування ухвали суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , про що просить у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Судом першої інстанції досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про не доведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи колегія суддів розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: