ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/624/20 Справа № 204/8743/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5
особи, стосовно якої
розглядається питання
про видачу в іноземну
державу (екстрадицію) ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, за апеляційними скаргами особи стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію) ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року про відмову в задоволенні скарги
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Узбекистан, громадянин Росії, одружений,
про скасування наказу Міністерства Юстиції України від 30 жовтня 2019 року,-
Встановила:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування наказу Міністерства Юстиції України від 30 жовтня 2019 року № 3321/5 про видачу (екстрадицію) до Республіки Корея.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що відповідно до наданих матеріалів, Міністерство юстиції України при винесенні оскарженого наказу ґрунтовно виходив з того, що перешкоди для екстрадиції ОСОБА_6 були відсутні. Зокрема, ОСОБА_9 не є громадянином України, а є громадянином Російської Федерації; до органів міграційної служби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; за станом здоров`я може бути етапований до Республіки Корея. Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України відповідає ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинений злочин, відповідно до вимог ст. 49 КК України, не закінчився. Міністерством юстиції Республіки Корея надано гарантію забезпечення ОСОБА_10 права на перегляд вироку суду, винесеного за його відсутності.
Доводи ОСОБА_6 та його захисника щодо того, що ОСОБА_6 має намір звернутися до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем слідчий суддя не прийняв, оскільки із такими заявами ОСОБА_6 почав звертатися лише з грудня 2019 року, враховуючи, що під вартою перебуває у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту з 24 липня 2019 року. Доказів наявності у ОСОБА_6 з даного часу чи з часу його перебування на території України перешкод для звернення з питанням щодо визнання його біженцем до Державної міграційної служби України чи за наданням правової допомоги з даного питання суду не надані.
Доводи ОСОБА_6 про те, що при прийнятті постанови не враховані обставини, що його життю, здоров`ю та свободі загрожує небезпека у Республіці Корея, слідчий суддя не прийняв, як необґрунтовані. Також, слідчим суддею зазначено, що будь-яких належних доказів про те, що ОСОБА_6 було чи буде піддано політичним переслідуванням, не надано.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі:
- ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати в повному обсязі з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вважає висновки суду невірними.
Зазначає, що він не мав кваліфікованого спілкування з захисником ОСОБА_11 , яка, на його думку, не була зацікавлена в його захисті.
В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та винести нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 про скасування наказу Міністерства Юстиції України від 30 жовтня 2019 року про видачу (екстрадицію) до республіки Корея.
Зазначає, що судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_6 звернувся за отриманням статусу біженця в Україні, в ході судового засідання було порушено право на захист, оскільки під час судового засідання ОСОБА_6 заявляв , що ним не було отримано всіх додатків до запиту на екстрадицію та просив відкласти розгляд справи та зобов`язати прокурора надати йому відповідні додатки.
Вважає,, що сам запит на екстрадицію не оформлений належним чином, не містить жодних підписів посадових осіб, не є оригіналом. Адвокат зазначає, що прокурором на протязі розгляду справи не було надано до суду оригіналу чи завіреної копії обвинувального вироку та постанови суду, яким ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили їх задовольнити, прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході апеляційного перегляду встановлено, що районний суд вказаних вимог Закону дотримався належним чином.
З наявних матеріалів вбачається, що 15.06.2019 року працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області на території м. Дніпра затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , який розшукується правоохоронними органами Республіки Корея за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 342, 330, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 319, ст. 329, ч. 1 ст. 369, ст. 366 КК Республіки Корея.
У зв`язку з цим, на підставі ст. 583 КПК України ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2019 до ОСОБА_6 було застосовано тимчасовий арешт терміном 39 діб.
До прокуратури Дніпропетровської області надійшло доручення центрального органу з питань видачі особи - Міністерства юстиції України від 23.07.2019 року про проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 до Республіки Корея, та щодо вжиття заходів до застосування до останнього екстрадиційного арешту. У додатку до доручення надано запит компетентних органів Республіки Корея про видачу особи.
На підставі вимог ст. 584 КПК України ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2019 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам РФ тривалістю не більше 12 місяців.
За результатами проведеної прокуратурою області екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 до Республіки Корея, не встановлено, та 01.10.2019 матеріали вказаної перевірки з відповідним висновком направлено до Міністерства юстиції України за №14-3457-19.
Під час перевірки встановлено, що відповідно до наданих корейською стороною документів, рішенням Окружного суду міста Сувон від 14.07.2016 ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців за вчинення злочинів, передбачених статтями 342, 330 (складний випадок викрадення майна), 141(1) (псування державного документа і знищення державного майна), 319(1) (вторгнення в помешкання людини, відмова його залишити), 329 (викрадення майна), 369(1) (кваліфіковане руйнування та пошкодження), 366 (руйнування, пошкодження власності) Кримінального кодексу Республіки Корея. Вирок набув чинності (став остаточним) з 22.07.2016. Прокурор Окружної прокуратури м. Сувон 22.07.2016 видав дозвіл на виконання покарання та оголосив ОСОБА_6 у розшук у зв`язку з тим, що останній переховувався від суду.
Відповідно до ст.3 Другого додаткового протоколу від 1978 року до Європейської конвенції про видачу правопорушників від 1957 року, який ратифіковано Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998, якщо Договірна Сторона звертається до іншої Договірної Сторони із запитом про видачу особи для цілей виконання вироку або постанови про утримання під вартою відповідно до рішення, проголошеного щодо цієї особи у її відсутність, запитувана Сторона може відмовити у видачі для таких цілей, якщо, на її думку, під час провадження у справі, в результаті якого було проголошене судове рішення, не були забезпечені мінімальні права на захист, які визнаються за кожною особою, що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.
Встановлено, що судовий розгляд проведено та судове рішення проголошено за відсутності ОСОБА_6 .
Разом з тим, відповідно до запиту корейської сторони та доданих до нього матеріалів, під час судових засідань, на яких був відсутнім ОСОБА_6 , присутнім був його захисник. При цьому під час судового розгляду ОСОБА_6 перебував на території Республіка Корея та об`єктивно міг знати (був належним чином повідомленим) про те, що відбуваються судові засідання.
Крім того, законодавством Республіки Корея передбачено порядок оскарження судового рішення, постановленого відносно особи за її відсутності. Тобто, ОСОБА_6 після прибуття до Республіки Корея має право оскаржити вказане судове рішення.
Також встановлено, що злочин, передбачений ст. 330 КК Республіки Корея, відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 185 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Злочин, передбачений ст. 329 КК Республіки Корея, відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Злочин, передбачений ст. 141 (1) КК Республіки Корея, відповідає злочину, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України, і не є екстрадиційним, оскільки не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Злочин, передбачений ст. 319 КК Республіки Корея, відповідає злочину, передбаченому ч. 1 ст. 162 КК України, і не є екстрадиційним, оскільки не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Злочини, передбачені ст.ст. 366, 369 КК Республіки Корея, відповідають злочину, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України, який не є екстрадиційним, оскільки не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та ст. 1 Другого додаткового протоколу до неї, можливо видати ОСОБА_6 і за злочини, передбачені ч. 1 ст. 296, ч .1 ст. 162 КК України.
Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищевказані злочини не минув.
В ході екстрадиційної перевірки з`ясовано, що ОСОБА_6 не має статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту (інформація ГУ ДМС України в Д/о від 01.08.2019, 25.09.2019, 11.03.2020, 15.05.2020, до кримінальної відповідальності на території України не притягався (інформація ГУНП в Д/о від 25.07.2019), не брав участі у захисті суверенітету та територіальної цілісності України, у проведенні антитерористичної операції у складі Збройних Сил України або добровольчих батальйонах (інформація Міністерства оборони України від 02.08.2019 року Національної гвардії України від 23.08.2019, ГУНП в Д/о від 25.07.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.07.2019). За станом здоров`я ОСОБА_6 , може бути етапований до Республіки Корея (інформація Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях від 25.07.2019 та від 05.06.2020).
Враховуючи матеріали екстрадиційної перевірки, Міністерством юстиції України 30.10.2019 року було прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 до Республіки Корея, а саме наказ № 3321/5. З вказаним рішенням особисто під розписку ознайомлено ОСОБА_6 ..
Під час розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська скарги ОСОБА_6 останній заявив клопотання про ознайомлення із запитом компетентного органу Республіки Корея про його видачу (екстрадицію), яке було задоволено.
На виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2020 року прокуратурою Дніпропетровської області листами від 06.03.2020 року та 16.04.2020 року за № 14-3456-19 року, було направлено запит до компетентного органу Республіки Корея та додані до нього документи (з перекладом на російську мову), до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», де утримується ОСОБА_6 , для ознайомлення останнього (про що також повідомлено суд). Крім того, 21.04.2020 року безпосередньо у судовому засіданні ОСОБА_6 запропоновано ще раз ознайомитися із запитом компетентного органу Республіки Корея та додатками до нього.
З матеріалів справи вбачається, що до часу розгляду судом скарги ОСОБА_6 на наказ Міністерства юстиції України про його видачу останній до прокуратури Дніпропетровської області не звертався, у тому числі під час проведення екстрадиційної перевірки.
За інформацією ГУ ДМС України в Д/о від 15.05.2020 року ОСОБА_6 до ГУ ДМС в Дніпропетровській області із заявою про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, у розумінні Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту» не звертався (інформація ГУ ДМС в Д/о № 1201.3.3-5155/12.3-20).
Разом з тим, встановлено, що до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від ОСОБА_6 в порядку ЗУ «Про звернення громадян» надходили заяви з питань надання йому такого статусу від 31.01.2020 року та від 23.04.2020 року.
За результатами розгляду вказаних звернень останньому надавались відповіді від 19.02.2020 та від 05.05.2020 року із роз`ясненням порядку подачі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту».
Весь час перебування під вартою в ході екстрадиційної процедури ОСОБА_6 користувався допомогою захисника, яким оскаржено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.05.2020 із роз`ясненням положень чинного законодавства, яка надана в порядку ЗУ «Про звернення громадян».
Звернення захисника в інтересах ОСОБА_6 до суду з адміністративним позовом лише у травні поточного року, саме під час розгляду справи Дніпровським апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , певним чином свідчить про відповідне затягування екстрадиційної процедури.
Довід ОСОБА_6 про те, що захисник ОСОБА_11 неналежним чином здійснювала захист його інтересів, є безпідставним, остільки вказаний адвокат є професійним, тривалий час займається адвокатською діяльністю і в ході апеляційного розгляду не встановлено даних, які б об`єктивно свідчили, що вона неналежно здійснювала повноваження по захисту інтересів ОСОБА_6 .
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження сторони захисту, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 ,- без задоволення, а оскаржуваної ухвали, - без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування наказу Міністерства Юстиції України від 30 жовтня 2019 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Корея , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3