Дата документу 15.06.2020 Справа № 554/4453/20
Провадження № 1-кс/554/7203/2020
УХВАЛА
іменем України
15 червня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві у режимі відеоконференції скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру та нову підозру у кримінальному провадженні №№0000300, 0000461,-

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2020 року захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000461 від 19 липня 2019 року (станом на день подачі скарги ЄРДР №0000300 від 24 липня 2019 року), складене прокурором Харківської області ОСОБА_5 , вручене прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , та зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 виключити відповідні відомлості про повідомлення про підозру ОСОБА_4 з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№0000300 від 24.07.2019 року); скасувати повідомлення про нову підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 чт.367 КК України, у кримінальному провадженні за №0000300 від 24 липня 2019 року, складене 20 березня 2020 року прокурором ОСОБА_8 та зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_7 виключити відповідні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_4 з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На обґрунтування скарги посилається на ті обставини, що в провадженні СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000300 від 24 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, відносно його підзахисного ОСОБА_4 . 23 жовтня 2019 року прокурором Харківської області ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні за № 0000461 від 19.07.2019 року, яке в цей же день було вручене йому прокурором ОСОБА_6 .

Зазначає, що 14 березня 2020 року постановою слідчого змінено кваліфікацію кримінального провадження № 0000300 з ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України на ч.2 ст.367, ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України. 20 березня 2020 року прокурором ОСОБА_5 підписано повідомлення про нову підозру відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.367 КК України у кримінальному провадженні за №0000300, яке було вручене йому прокурором ОСОБА_8 .

Тобто повідомлення про підозру та нову підозру були здійснені, проте заявник вважає оскаржувані повідомлення незаконнимим і необґрунтованими та такими, що порушують права ОСОБА_4 , який безпідставно притягується до відповідальності.

Зазначає, що первинне повідомлення про підозру, а також повідомлення про нову підозру за своїм змістом є ідентичними (за винятком кримінально-правової кваліфікації), і орган досудового розслідування, зазначаючи одні й ті ж самі фактичні обставини, тим самим констатує факт, що жодних нових обставин, що мають значення для правильної кримінально-правової кваліфікації, з моменту вручення першого повідомлення про підозру і до моменту вручення оскаржуваного повідомлення про нову підозру, слідством встановлено не було, що в свою чергу свідчить про незаконність повідомлення про підозру.

Сторона обвинувачення зобов`язана була змінити підозру та повідомити ОСОБА_4 про таку зміну. Натомість, прокурор порушив імперативні вимоги ст.279 КПК України та повідомив його підзахисному про нову підозру, тобто фактично притягуючи особу до кримінальної відповідальності за вчинення одних і тих же діянь (викладених у повідомленнях) як за ч.5 ст.191 КК України, так і за ч.2 ст.367 КК України, всупереч тому, що кримінальні правопорушення, передбачені вказаними частинами статей КК України за даних обставин є взаємовиключними, що є порушенням ч.1 ст.61 Конституції України.

На думку заявника скарги, позиція сторони обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_4 підозрюється в обставинах, що були викликані недотриманням своїх обов`язків службовою особою державної лісової охорони. Аналіз повідомлення про підозру, а також зібрані стороною захисту докази повністю спростовують обґрунтованість підозри. На переконання сторони захисту, ОСОБА_4 дотримані вимоги регламенту роботи і посадових інструкцій, ніякої незаконної порубки дерев породи сосна не було, напротивагу твердженням підозри. У свою чергу, отримавши інформацію про наявність незаконних порубів дерев породи клен, ОСОБА_4 були вжиті всі необхідні заходи згідно своїх обов`язків, проведена перевірка, складені матеріали та передані до відповідних правоохоронних органів, тобто він сумлінно виконував свої обов`язки і не порушував законодавства.

Також оскаржувані повідомлення про підозру є необгрунтованими з причин недопустимості доказів, і на теперішній час орган досудового розслідування не має достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням доводів, викладених у скарзі, заявник просить задовольнити заявлені вимоги.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила про розгляд скарги за її відсутності та надала для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження. Також зазначила, що 10 квітня 2020 року прокурором визнано зібрані докази достатніми для складання обвинувального акту, на цей час триває ознайомлення стороною захисту із матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, строк досудового розслідування зупинений, що унеможливлює проведення будь-яких слідчих дій. Крім того, Московським районним судом м.Харкова в задоволенні аналогічних скарг захисника ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі. Незважаючи на це, захисник продовжує скаржитись, зловживаючи своїми правами, таким чином, затягуючи процедуру ознайомлення із матеріалами в порядку ст.290 КПК України. З урахуванням викладеного, в задоволенні скарги просить відмовити (а.с.49).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя вважає відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Положеннями ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченомустаттею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованою є підозра за наявності таких обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 276, 278 КПК України вказує на те, що у разі розгляду скарги на рішення слідчого, прокурора про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

У даному випадку, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлення про підозру та повідомлення про нову підозру ОСОБА_4 відповідають зазначеним вимогам КПК України з огляду на таке.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000300 від 24 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Як вбачається із преставлених до суду матеріалів, 23 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні № 0000461 від 19 липня 2019 року повідомлено про підозру лісничого Зачепилівського лісництва ДП «Красноградський лісгосп» ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Дане повідомлення про підозру за дорученням прокурора Харківської області ОСОБА_5 вручено ОСОБА_4 прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_9 (а.с.21-24)

20 березня 2020 року за дорученням прокурора Харківської області ОСОБА_5 прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_8 вручено ОСОБА_4 повідомлення про нову підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (а.с.25-30).

Зміст указаних повідомлень про підозру містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію дій підозрюваного. Вказані повідомлення складені відповідними посадовими особами згідно визначених законом повноважень, здійснено повідомлення та вручення підозри, про що свідчать підписи підозрюваного та його захисника, при цьому процесуальних порушень не вбачається.

Разом із тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, на що посилається заявник, варто зазначити, що оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно зі ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

При цьому слід зазначити, що фактичні обставини кримінального провадження, питання доведеності чи недоведеності вини підозрюваного, вчинення ним конкретних дій або бездіяльності потребують ретельної перевірки та належної оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Водночас, питання належності та допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, твердження заявника скарги про очевидну неналежність, недостатність чи недостовірність доказів, покладених в обґрунтування підозри ОСОБА_4 , є безпідставними. Правових підстав для висновку про те, що зміст підозри не відповідає вимогам ст.277 КПК України у суду немає. У свою чергу, зміна змісту підозри під час досудового розслідування, конкретизація обставини кримінального правопорушення з урахуванням оцінки здобутих під час розслідування доказів, питання правової кваліфікації дій підозрваного тощо є прерогативою слідчого, прокурора, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Крім того, як зазначено слідчим, і не було спростовано під час судового розгляду скарги, на даний час триває ознайомлення стороною захисту із матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, крім того, Московським районним судом м.Харкова в задоволенні аналогічних скарг захисника ОСОБА_3 було відмовлено в повному обсязі, та Харківським апеляційним судом дані ухвали залишені без змін.

За таких обставин у їх сукупності та взаємному зв`язку, підстав для скасування підозри слідчий суддя не знаходить, а відтак зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого вчинення певних дій та виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про підозру, які є похідними від основних вимог, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч.4 ст.278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього визначається Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року.

Разом із тим, главою 8 розділу 2 вказаного Положення, яка визначає порядок редагування (зміни) зафіксованих у Реєстрі відомостей, не передбачено виключення прокурором чи слідчим з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про підозру.

Крім того, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №807/1456/17 від 26 березня 2019 року із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього. Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора. Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що діяльність уповноважених службових осіб поліції, як і інших правоохоронних органів, щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них. Внесення до Реєстру відомостей само по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин.

З огляду на те, що у скарзі ставиться питання щодо виключення з ЄРДР інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, чого чинне законодавство не передбачає, а тому законні підстави для задоволення цих вимог також відсутні.

Вказане не суперечить суті права заявника на доступ до суду, переслідує легітимну мету офіційного фіксування здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень, а відповідне обмеження доступу до суду є пропорційним цій меті.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367, ч.5 ст.191 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України, у зв`язку з чим у задоволені скарги потрібно відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру та нову підозру у кримінальному провадженні №№0000300, 0000461.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1