Номер провадження: 11-сс/813/336/20
Номер справи місцевого суду: 947/3125/20 1-кс/947/1495/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000441 від 11.02.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 10.04.2020 року з визначенням розміру застави у сумі 42 040 гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Доманівського району, с. Виноградний сад, громадянина України, українця, який має середню освіту, одруженого, на утриманні перебуває малолітня дитина, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання, офіційно не працевлаштованого, раніше засудженого:

- 30.05.2019 року Приморським районним судом м. Одеси, за ч.2 ст.289 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, з застосування ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення середньої тяжкості, наявні ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливе вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Крім того слідчий суддя обґрунтував своє рішення, посилаючись на невстановлення ним підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного.

Слідчим суддею визначений розмір застави, з врахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або застави у значно меншому розмірі.

Обґрунтовує вимоги тим, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 щодо кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вважає, що жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України, заявлений в клопотанні слідчого, органом досудового розслідування не доведений.

Крім того, на думку захисника судом не взято до уваги дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимою особою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей. Захисник також послався на те, що підозрюваний є працівником правоохоронного органу та чудово розуміє відповідальність за покладення на нього зобов`язання, а матеріальна шкода відсутня. Посилається, що слідчий суддя безпідставно не застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Захисник вважає, що при затриманні його підзахисного було порушено строки, передбачені вимогами ч. 2 ст. 211 КПК України. Зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для нього.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 11.02.2020 року в період часу з 15:00 годин по 15 годин 15 хвилин, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, таємно викрали велосипед марки «Азимут КРОСС» червоно-білого кольорів, вартістю 10 000 гривень, з велосипедною сумкою на рамі чорного кольору вартістю 500 грн., що знаходився біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 та належав потерпілій ОСОБА_12 , чим спричинили останній матеріальний збиток на загальну суму 10 500 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

І. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_13 .
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 11.02.2020 року (а.п. 10-12);

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 11.02.2020 року (а.п.13-14);

- протоколами допиту свідків ОСОБА_14 від 12.02.2020 року та ОСОБА_15 від 11.02.2020 року (а.п.15-20).

Зокрема свідок ОСОБА_14 пояснив, що він 11.02.2020 року приблизно 15:00 години на місці злочину бачив трьох осіб, які намагалися таємно викрасти велосипед марки «Азимут КРОСС», який належить ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_15 в поясненнях зазначив, що він 11.02.2020 року, в час коли сталася крадіжка, проходив біля будинку №25 та побачив, як троє невідомих осіб разом таємно викрали зазначений велосипед і в подальшому покотили його в напрямку 5 ст. Великого Фонтану. Після цього він зателефонував за номером «102» в поліцію. Через деякий час двоє з них зайшли до магазину, розташованого по Адміральському проспекту, 15 в м. Одесі, а один з них залишився чекати на вулиці з велосипедом. Потім всі троє попрямували до зупинки «Контр-Адмірала Луніна». Помітивши службовий автомобіль патрульної поліції, свідок повідомив співробітникам поліції про можливу крадіжку, які затримали останніх.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2020 року, проведений за участю свідка ОСОБА_14 , який впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка разом з іншими двома особами таємно викрали велосипед «Азимут КРОСС» (а.п. 21-24);

- протоколами допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 12.02.2020 року, який був понятим під час проведення процесуальної дії - пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що потерпілий впізнав серед інших ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила крадіжку вищевказаного велосипеда (а.п.25-28);

- протоколом затримання ОСОБА_8 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.02.2020 року (а.п.33-36);

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 11.02.2020 року, проведеного за участю захисника, відповідно до якого, ОСОБА_8 вказав, що 11.02.2020 року він разом з двома особами, які є його знайомими, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після вживання з ними спиртних напоїв, втрьох викрали велосипед марки «Азимут КРОСС» за вищевказаною адресою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки провадження не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки, як стверджував захисник, його підзахисний попередньо не домовлявся з іншими особами про викрадення велосипеду, апеляційний суд до уваги не приймає та вважає їх надуманими, оскільки спільні дії ОСОБА_8 та інших двох осіб щодо заволодіння велосипедом вказують на наявність на даній стадії обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , що також підтверджується долученим до клопотанням матеріалами.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги зазначені прокурором в судовому засіданні апеляційного суду обставини, щодо повідомлення про підозру іншим особам, які в співучасті з ОСОБА_8 , вчинили дії, направлені на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, виходячи з наданих апеляційному суду доказів, які узгоджуються між собою та свідчать про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину та вчинення його разом з іншими двома особами, колегія суддів вважає, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри відносно його підзахисного за ч. 2 ст. 185 КК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах провадження даними, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених у клопотанні слідчого.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, з матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, не має постійного місця проживання в м. Одесі, зареєстрований в Миколаївській області, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, судимий, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені вище дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також те, що на даній стадії досудового розслідування останній, будучи раніше судимим, в період іспитового строку підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, що у разі доведеності його винуватості вказує на необхідність призначення останньому реального покарання у виді позбавлення волі на строк більш ніж 5 років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, а також вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення в період іспитового строку, що вказує на існування ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний постійного заробітку не має та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, а саме за незаконне заволодіння транспортним засобом, що свідчить про схильність даної особи до вчинення правопорушень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленим під час апеляційного розгляду даними, оскільки на даній стадії стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність визначеного підозрюваному розміру застави.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні злочину середньої тяжкості визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі, передбаченому межами п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42040,00 гривень, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин кримінального правопорушення, вчинення його за попередньою змовою з іншими особами, даних про особу підозрюваного, який, будучи судимою особою, вчинив інкримінований йому злочин в період іспитового строку, розміру матеріальної шкоди, завданої потерпілій особі злочинними діями на загальну суму 10 000 гривень, матеріального та сімейного стану підозрюваного, наявності на даній стадії обґрунтованої підозри та доведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді саме такого розміру застави, який на думку судової колегії відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є достатнім, помірним та таким, що здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні.

ІV. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність неможливості застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Приймаючи до уваги, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, скоєний за попередньою змовою групою осіб, розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій особі в особливо великому розмірі, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку є виправданим, а застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не спроможні запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що в ухвалі слідчого судді визначено розмір застави, який є альтернативним запобіжним заходом триманню під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення вимог ч.2 ст.211 КПК України та доставки підозрюваного пізніше 60 годин з моменту фактичного затримання до слідчого судді апеляційний суд приймає до уваги, однак вважає, що зазначене порушення, з урахуванням обставин розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу 14.02.2020 року, тобто в межах визначеного ч.1 ст.211 КПК України 72 годинного строку, не потягло за собою наслідків, які вказували на неможливість задоволення клопотання слідчого та прийняття рішення щодо відмови у його задоволенні.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого в повній мірі дотримано вимоги кримінального процесуального та міжнародного законодавства, а також враховано дані про особу підозрюваного, наявні в матеріалах провадження, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є виправданим, відповідає обставинам кримінального правопорушення, наявності існування на даній стадії обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 та доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти наявним ризикам у даному кримінальному провадженні.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000441 від 11.02.2020 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4