Справа № 153/1153/19
Провадження №:1-кп/138/190/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінального провадження №0000076 від 26.03.2019 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайнного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження №0000076 від 26.03.2019 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими у зазначеному вище кримінальному провадженні. Клопотання мотивовано тим, що в провадженні суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України. В судовому засіданні прокурором долучено письмові докази, які на думку сторони обвинувачення є належними та допустимими і таким, що відповідають вимогам КПК України. Серед зазначених доказів винуватості обвинуваченого постанова слідчого від 26.03.2019 про внесення відомостей до ЄДР винесена в рамках кримінального провадження №0000257 від 05.07.2017 за ч.4 ст. 19, ч.1 ст.366 КК України. Згідно вказаної постанови у останньої наявні відомості про можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення колишнього директора Ямпільського РЦЗ ОСОБА_6 , проте провести досудове розслідування за вказаним фактом відносно вказаної особи не представляється можливим, а тому остання вирішила прийняти рішення в порядку вимог ст.214 КПК України направити керівнику СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області копії матеріалів кримінального провадження №0000257 від 05.07.2017 для проведення досудового розслідування разом з постановою та описом матеріалів досудового розслідування. До вказаної постанови додано опис копій матеріалів кримінального провадження, які слідча виділила та направила начальнику слідчого відділу. Крім копій документів, першим пунктом вказаного опису зазначено повідомлення про підозру ОСОБА_7 .. Тобто приймаючи рішення про виділення матеріалів кримінального провадження №0000257 від 05.07.2017 слідча достовірно знала про те, що у вказаному кримінальному провадженні наявна особа, яка має процесуальний статус підозрюваного.

Відповідно до вимог ст.89 КПК України визнати докази у кримінальному провадженні, які були надані прокурором явно недопустимими, такими, що були отримані з порушенням вимог Конституції України та КПК України, а саме: постанову слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 26.03.2019 про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження №0000257 від 05.07.2017 та копії матеріалів кримінального провадження №0000257 від 05.07.2017, які слідча виділила з матеріалів вказаного провадження згідно опису від 26.03.2019.

Дослідивши зміст клопотання, заслухавши захисника, обвинуваченого, представника потерпілої особи, думку прокурора, згідно якої, дані документи надані для того, щоб було зрозуміло, що стало підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування № 0000076 від 26.03.2019, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Частиною 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Тобто, перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є вичерпним.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Оскільки в судовому засіданні, з пояснень прокурора, встановлено, що дані документи надані на підтвердження лише обставин, які стали підставою для внесення відомостей по даному провадженню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту є передчасним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 89,369-372,392 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України

Суддя: