Справа № 524/1558/20
Провадження № 1-кс/524/871/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медяковський, Красноярського краю, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.11.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, Полтавської області за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 180 годин громадських робіт;
-03.12.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, Полтавської області за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці. На підставі ст. 71 ч. 1, ст. 72 КК України, частково приєднано не відбуте покарання по вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.11.2014 року та призначено покарання у вигляді арешту 3 місяці 10 днів;
-11.04.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, Полтавської області за ст. 389 ч. 2 КК України до покарання у вигляді арешту на 1 місяць. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 05.11.2015 року за ст. 309 ч.1, ст. 71, ст. 72 КК України 3 місяців 10 днів до покарання у вигляді 4 місяців арешту;
-13.04.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. 360, ст. 185 ч.2, ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців 20 днів;
-16.06.2017 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 2-х років обмеження волі;

-13.04.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 360, ст. 70 ч. 1 КК України до 1 року 5 місяців 20 днів обмеження волі. 05.11.2018 року звільнений з Конотопської виправної колонії № 130 згідно ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2018 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 3 дні;

-04.07.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 71 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-27.12.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. 185 ч. 2, ст. 360 ч. 1, ст. 70 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки 8 місяців;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесене у кримінальному провадженні за № 0000852 від 11.03.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000852 від 11.03.2020 року.

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, від 11.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення №0000852, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 10.03.2020 року в період часу з 15 год. 20 хв. до 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 14 по проспекту Лесі Українки в м. Кременчук, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, діючи повторно, шляхом відкриття задніх дверцят автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 викрав із заднього пасажирського сидіння електродриль "VITAIS-MASTERVM 1043 HL" вартість якої становить 594,00 грн., яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 594,00 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 10.03.2020 року близько 18 години, перебуваючи біля будинку № 14 по проспекту Лесі Українки в м. Кременчук, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, діючи повторно, шляхом відкриття багажнику автомобіля «Мазда 3» д.н.з. НОМЕР_2 викрав з нього автомобільний пилесос «VacumCkerher», вартість якого становить 158,76 грн. та зарядний пристрій Maxinter Plus 10-а, вартість якого становить 817,25 грн., що належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 976,01 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 20 години 10.03.2020 року по 09 годину 11.03.2020 року, перебуваючи біля будинку № 4 по вул. Воїнів Інтернаціоналістів в м. Кременчуці, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, діючи повторно, шляхом відкриття дверцят автомобіля «Мерседес-Смарт» д.н.з. НОМЕР_3 , викрав з нього автомагнітолу «Pioneer», модель 1282, вартість якої становить 313,06 грн. та флешкарту «SiliconPower» об`ємом 4 гігабайта, з надписом «D 33 B 29», вартість якої становить 63,33 грн., що належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 376,39 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16.03.2020 року в період часу з 00 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв., знаходячись між 1-м та 2-м поверхами під`їзду № 6 в будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно, діючи повторно, викрав велосипед «WinnerAmigo», жовтого кольору, номер рами НОМЕР_4 , вартість якого становить 1800,00 грн., який був пристебнутий до металевої труби, належить потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1800,00 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 20 год. 30 хв. 18.03.2020 року по 09 год. 00 хв. 19.03.2020 року перебуваючи між 4-м та 5-м поверхами, другого під`їзду в будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, викрав велосипед «Аіст», бірюзового кольору, номер рами НОМЕР_5 , вартість якого становить 1493,33 грн., що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1493,33 грн..

27.03.2020 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно.

Заслухавши прокурора, яка підтримала внесене слідчим клопотання, підозрюваного ОСОБА_4 , який не заперечував щодо задоволення клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що відноситься до злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання про застосування тримання під вартою слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Войкін та інші проти України» (сaseOfVoykinandothersv.Ukraine), заява №47889/08,Страсбург,27березня 2018року,остаточне 27/06/2018,§136 Суд нагадує, що з метою дотримання пункту 1 статті 5, тримання від вартою, яке розглядається, в першу чергу має бути «законним», у тому числі з дотриманням встановленого законом порядку; у зв`язку з цим Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства та встановлює обов`язок забезпечувати дотримання його матеріальних і процесуальних норм. Проте, вона також вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, а саме захисту осіб від свавілля. Крім того, тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи, і вони були визнані недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, які можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідності позбавлення свободи вимогам національного законодавства недостатньо; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував свою причетність до вчинення даних кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 10.03.2020 року, протоколом огляду від 11.03.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 10.03.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 10.03.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом огляду від 12.03.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події від 19.03.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом огляду від 20.03.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 12.03.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 , протоколом огляду від 13.03.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 10.03.2020 року, протоколом огляду від 17.03.2020 року.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має джерел доходу, не працює, фактично проживає за рахунок наживи внаслідок вчинення ним злочинів.

Крім того, вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховує вагомість наявних доказів про вчинення останнім злочину та тяжкість покарання, що йому загрожує, можливість продовження вчинення ним нових злочинів, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його проживання, а саме те, що він офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, не має постійного місця проживання, раніше судимий. Враховуються також вік та стан його здоров`я. Об`єктивних даних щодо стану здоров`я, які перешкоджають у перебуванні в місці попереднього ув`язнення слідчому судді не надано. Особа не позбавлена можливості звертатися до лікаря та отримати об`єктивні дані для зміни запобіжного заходу чи звільнення за станом здоров`я.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пивоварник проти України», рівень охорони здоров`я ув`язненого має бути сумісним з людською гідністю. Європейський суд з прав людини наголосив, що охорона здоров`я ув`язнених повинна здійснюватися належним чином, а відсутність належної медичної допомоги може вважатися жорстоким або нелюдським поводженням в значенні статті 3 Конвенції. ЄСПЛ підкреслив, що для того, щоб надана медична допомога могла вважатися належною, потрібно встановити сукупність наступних факторів: 1) факт огляду лікарем і призначення лікування; 2) докладне документування стану здоров`я ув`язненого; 3) оперативність та точність постановки діагнозу і лікування; 4) наявність регулярного і систематичного нагляду за станом здоров`я, розроблення плану лікування; 5) створення умов, необхідних для надання призначеного лікування; 6) медична допомога має відповідати тому рівню, на якому надається населенню в цілому.

Сторона захисту не позбавлена можливості ініціювання питання щодо зміни запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_4 з певним злочином на даному етапі, хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інший злочин, оскільки не працює, не має постійного місця проживання, раніше був засуджений за аналогічні злочини, а для запобігання вказаного ризику, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню. В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом. З урахуванням змісту ч. 4 ст. 183 КПК України визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковим.

На даній стадії розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі доведеності вини та визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень ЄС з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Тяжкість злочинів не є єдиною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час відсутні докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики на даний час втратили свою актуальність.

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, з метою повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, подальшої доставки обвинуваченого до судового засідання, запобіганню перешкоджанню розгляду кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, необхідно клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику.
Згідно з ст. 183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 ч.4 КПК України зазначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В ч. 5 ст. 182 КПК України зазначено, що розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи встановлені обставини та приймаючи до уваги матеріальний і сімейний стан ОСОБА_4 та ризики передбачені ст. 177 КПК України, суд визначає заставу у виді п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10510,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 0000852 від 11.03.2020 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів на період досудового розслідування.

Визначити суму застави - п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 510,00 грн.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач ТУДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р UA0015950 В ДКСУ м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23).

Після отримання та перевірки протягом одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23) негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово Кременчуцький ВП ГУНП в Полтавській області, прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури та слідчого.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців наступні обов`язки, що передбаченіст.194 КПК України:

1) з`являтися до слідчого за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання (роботи).

Підозрюваному ОСОБА_4 : якщо він будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки або якщо порушить покладені на нього даною ухвалою суду обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, визначити з 10 год. 50 хв. 31.03.2020 року по 10 год. 50 хв. 30 травня 2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 00 хв. 31.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1