Справа№ 953/6892/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження № 0000631 від 10.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працюючого, не одруженого раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до графіку несення служби особовим складом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України на лютий місяць 2020 року та дислокації сил та засобів роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області, поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України сержант поліції ОСОБА_6 , з 19 год. 00 хв. 09.02.2020 до 07 год. 00 хв. 10.02.2020 разом з інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 капітаном поліції ОСОБА_7 , інспектором взводу № 1 роти 1 батальйону № 3 лейтенантом поліції ОСОБА_8 , заступили на службу у складі екіпажу № 1201 автопатруля Шевченківського та Київського районів м. Харкова, для виконання покладених обов`язків.
10.02.2020 року, близько 02 години 45 хвилин поліцейським сержантом поліції ОСОБА_6 , інспектором капітаном поліції ОСОБА_7 , інспектором лейтенантом поліції ОСОБА_8 , виконуючи покладені на них обов`язки з безперервного та цілодобового патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху на території Київського району м. Харкова, знаходячись у службовому автомобілі Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, на перехресті вул. Лесі Сердюка та автомобільної траси Е40, виявлено транспортний засіб марки Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 чорного кольору, водій якого ОСОБА_4 , на перехресті, на якому рух регулюється світлофором, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України, що є адміністративним правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Виконуючи покладені на Патрульну поліцію України обов`язки, поліцейський ОСОБА_6 , інспектори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на підставі ст.ст. З1, 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено автомобіль марки Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , з приводу порушення останнім .8.7.3.е Правил дорожнього руху України, що було зафіксовано на встановлений на службовому автомобілі поліцейських відеореєстратор, за перехрестям, за адресою: м. Харків, на перехресті вул. Лесі Сердюка та автомобільної траси Е40.
ОСОБА_4 , близько 02 години 55 хвилин, за адресою: м. Харків, на перехресті вул. Лесі Сердюка та автомобільної траси Е40, усвідомлюючи, що порушив правила дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а працівники поліції є службовими особами, уповноважені на складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в момент розгляду справи поліцейським ОСОБА_6 та складання відносно ОСОБА_4 , постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, діючи умисно, з метою надання поліцейському неправомірної вигоди, знаходячись в салоні автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , дістав грошові купюри у розмірі 200 гривень, в кількості двох штук, які поклав під службовий планшет ОСОБА_6 , який відповідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим він є службовою особою, як неправомірну вигоду, за не складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів, тим самим надав службовій особі неправомірну вигоду, за не вчинення відносно нього службовою особою дії з використанням службового становища.
Поліцейський ОСОБА_6 зрозумівши, що ОСОБА_4 надав грошові кошти у розмірі 400 гривень, як неправомірну вигоду, за не притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, повідомив про незаконні дії останнього, інспектором ОСОБА_8 повідомлено про факт надання неправомірної вигоди на лінію диспетчерського центру «102», викликано на місце слідчо-оперативну групу Київського ВП ГУНП в Харківській області, якою були вилучені грошові кошти у розмірі 400 гривень.
Відносно водія ОСОБА_4 на місці було складено постанову про вкладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України від 10.02.2020 серії ЕАК № 2089608.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання службовій особі неправомірної вигоди, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

24.04.2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_9 була досягнута угода про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст. 369КК України, а саме: надання службовій особі неправомірної вигоди, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнанні винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію ОСОБА_4 . Також, заявив клопотання про повернення ОСОБА_4 400 грн. грошових коштів.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості, з приводу грошових коштів 400 грн. вказує про необхідність застосування спеціальної конфіскації.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників, сул приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним і прокурором була досягнута домовленість про призначення покарання за ч.1 ст. 369КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п*ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину. Потерпілих від кримінального правопорушення не має. Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, тяжкі наслідки відсутні.

Вивченням особи встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Харкові, працює директором, з його слів отримує заробітну плату 4000-5000 грн. щомісячно, за місцем проживання де характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч.1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, від злочину потерпілих немає, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання

Запобіжний захід не обирався і клопотань з даного питання заявлено не було.

Стосовно питання щодо речових доказів, суд, відповідно до вимог ст.100 КПК України застосовує спеціальну конфіскацію та конфіскує грошові кошти у розмірі 400 грн. на користь держави, скасувавши арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 року. Підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та повернення грошових коштів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 314,469, 373, 472, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2020 року, укладену між прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000631.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 24.04.2020 року покарання за ч.1 ст. 369 КК України - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п*ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Речові докази (диск) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (2 банкноти номіналом 200 грн. серії КЕ1625268, ВФ0339720), які зберігаються в камері схову Київського ВП ГУ НП в Харківській області конфіскувати на користь держави в порядку спеціальної конфіскації, скасувавши арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 року.

Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :