Ухвала
Іменем України
18 травня 2020 року

м. Київ
справа № 657/391/17

провадження № 51-3605 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року,
встановив:
Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково складання невідбутого покарання за вироком Калачанцького районного суду від 06 жовтня 2016 року, призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 .
Вироком Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року скасовано вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року відносно ОСОБА_4 в частині кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням до іншого приміщення» та щодо ОСОБА_5 та в частині призначення йому покарання. Ухвалено новий вирок, яким кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України як - «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення» та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції та клопотанням про поновлення строку його оскарження.
Розглянувши наведені у клопотанні засудженого причини пропуску ним строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду визнає такі причини поважними, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений в обґрунтування своєї невинуватості, окрім іншого, вказує на порушення порядку проведення досудового розслідування, однобічність, неповноту та упередженість судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не зазначає, на які доводи апеляційної скарги не надав відповідь суд апеляційної інстанції та яких саме порушень він допустився, не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку суду апеляційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положеннястатей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк касаційного оскарження вироку Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3