Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/1154/19
Провадження № 1-кп/673/20/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 06.06.2019 року, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, офіційно працюючий, раніше судимий:
- 10.10.2015 Деражнянським районним судом за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 12.09.2016 вироком Хмельницького апеляційного суду вказаний вище вирок Деражнянського районного суду від 10.10.2019 скасовано та призначено покарання за вчинення ним цього ж кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, покарання не відбув, перебував у розшуку;
- 19.11.2017 ухвалою Деражнянського районного суду звільнено від відбування покарання на підставі пункту «а» статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році»,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019 в період часу з 10 год. по 13 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, прийняв рішення проникнути на територію домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_6 , з метою викрадення належного їй майна.

Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, 30.05.2019 в період часу з 10 год. по 13 год., ввівши в оману ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переконавши їх в законності вчинюваних ним дій та наявність дозволу власника про розпорядження наявним на території господарства та в будинку майном, прийшов до території господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 , де скориставшись відсутністю власника господарства та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом зриву навісного замка, проник до приміщення літньої кухні, де у підвалі, виявив металеву драбину довжиною 2 м. вартістю 50 грн., яка належить ОСОБА_6 та виніс вищевказану драбину з приміщення літньої кухні на вулицю.
Після цього, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника господарства та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, підійшов до житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, після чого руками вийняв із рами вікно, яке знаходиться із Північної сторони будинку, через яке проник до приміщення вказаного будинку.
Перебуваючи в приміщенні коридору вказаного житлового будинку, ОСОБА_4 під столом, навпроти вхідних дверей будинку, виявив ланцюгову електропилу марки «GRUNHELM» моделі «GES23 40 В», вартістю 1100 грн. та електричний подовжувач довжиною 30 м. вартістю 350 грн., всього загальною вартістю 1450 грн., після чого взявши вказане майно у руки, покинув приміщення будинку аналогічним способом та взявши металеву драбину довжиною 2 м, всього разом загальною 1500 грн., які належать ОСОБА_6 , пішов з місця події, і таким чином таємно його викрав, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, вказавши, що дійсно 30.05.2017 року, в денний час, при зазначених вище фактичних обставинах, які він не оспорює, вчинив крадіжку залізної драбини та бензопили з домогосподарства ОСОБА_6 в с. Згар Деражнянського району, а здобуті за продаж даного майна гроші в сумі 200 грн. витратив на власні потреби. Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій та просив його суворо не карати.

Під час розгляду даної кримінальної справи, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та при відсутності заперечень учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом також з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і що сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в житло, тому його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину суд визнає доведеною.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчинення злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на «Д» обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідом не являється, на військовому обліку призовників не перебуває, офіційно працевлаштований, не одружений, дітей не має, проживає з матір`ю - ОСОБА_9 , по місцю фактичного проживання характеризується задовільно, стан його здоров`я в цілому нормальний, депутатом місцевих рад не являється, попередньо притягався до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим 12.09.2016 вироком Хмельницького апеляційного суду був засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до реального покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, проте вказане призначене судом покарання не відбув, оскільки переховувався від слідства та суду, у зв`язку з чим, перебував у розшуку тривалий час; 19.11.2017 ухвалою Деражнянського районного суду, був вимушено, лише в силу вимоги недосконалого закону, звільнений від відбування покарання на підставі пункту «а» статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році», та знову вчинив умисний тяжкий злочин, що на переконання суду свідчить про те, що ОСОБА_4 , насправді, не зробив для себе належних правильних висновків щодо своєї подальшої поведінки, чому, вочевидь, сприяло уникнення ним реального покарання за попередній, резонансний для Деражнянського району, злочин середнього ступеню важкості відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , який був вчинений ним в присутності цілого ряду неповнолітніх осіб шляхом особливо цинічних дій пов`язаних з її приниженням серед однолітків, а також не відшкодування потерпілій спричинених його діями збитків.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнається повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається рецидив злочину, тобто, вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
При цьому, суд також бере до уваги, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, в справі цивільні позови не заявлялися, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, судові витрати та речові докази в справі відсутні.
Як вбачається з досудової з доповіді Деражнянського районного сектору з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 13.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , яка носить доволі суперечливий характер, історія вчинених обвинуваченим правопорушень, як статичний фактор, встановлює дуже високий рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення,

при цьому ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого, у тому числі, для окремих осіб, оцінюється як середній.

Так, безпосередньо дослідивши матеріали справи та вивчивши особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що попередній випадок притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а також умисне уникнення ним відбуття призначеного судом реального покарання за вчинений раніше злочин, не мали жодного позитивного виховного впливу на останнього, про що свідчить чергове притягнення його до кримінальної відповідальності в межах даного кримінального провадження.

Подібному стану речей, на думку суду, сприяла абсолютна відсутність дійсно об`єктивного, критичного ставлення матері обвинуваченого ОСОБА_9 до його поведінки та стилю життя, формування нею навколо нього певної «аури недоторканності та виправдання будь-якої поведінки», що врешті-решт призвело до її нездатності впливати на поведінку сина та, вочевидь, формуванню в останнього враження про безкарність його дій.

Таким чином, з огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, суд вважає хибним висновок органу пробації, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження його волі на певний строк та не може становити небезпеку для суспільства.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини справи, а особливо на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його схильність до вчинення злочинів, суд, вважає, що звільнення його від покарання із застосуванням іспитового строку в порядку ст.ст. 75 та 76 КК України, не призведе до позитивних змін в його особистості і не створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки таке покарання не матиме належного та відповідного виховного впливу на обвинуваченого та не сприятиме його виправленню, оскільки після попереднього притягнення до кримінальної відповідальності він знову вчинив новий злочин, який є предметом даного судового розгляду.

Таким чином, визначаючи вид та суворість покарання, суд враховує характер правопорушення, ступінь вини ОСОБА_4 , який вчинив умисний злочин протягом порівняно невеликого строку після попереднього засудження, повне відшкодування обвинуваченим завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілій, задовільну поведінку обвинуваченого під час досліджуваних судом обставин, його нормальний психічний та фізичний стан, загальний розвиток, як особистості, який, вочевидь, не дає йому змоги цілком усвідомити наслідки своєї протиправної поведінки та зробити відповідні правильні висновки щодо дотримання правил поведінки в суспільстві, умови його виховання та проживання, а також інші фактичні обставини справи, які в цілому свідчать про неможливість обвинуваченого стати на шлях виправлення без відбуття ним достатнього покарання, яке не перевищуватиме розумні строки та не буде занадто несправедливим в силу його надмірної суворості.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням особи винного, його молодого віку, а також за наявності кількох вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 щодо призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, керуючись положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті Особливої частини КК України, та визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, як необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, враховуючи, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 зазначеного вище кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема, у вигляді ухилення обвинуваченим від слідства та суду, суд з метою запобігання таким ризикам та враховуючи, що домашній арешт є найбільш доцільним та ефективним запобіжним заходом, який може бути застосований до обвинуваченого в даному випадку, а застосування більш суворих запобіжних заходів не є необхідним, вважає доцільним обрати йому такий запобіжний захід з врахуванням необхідності відвідування обвинуваченим своєї офіційної роботи в денний час доби.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370 та 374 КПК України, ст.ст. 65-67 та 69 КК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання шляхом його затримання.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. із застосуванням електронного засобу контролю, поклавши на нього обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

Виконання вироку в частині застосування запобіжного заходу та контролю за його дотриманням покласти на Деражнянський ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області до моменту приведення вироку до виконання.

Судові витрати та речові докази в справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Дане судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений в Хмельницький апеляційний суд через Деражнянський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1