Справа № 586/1373/18
Провадження № 1-кп/589/384/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та строку особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 . Мотивуючи клопотання, прокурор посилався на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених 1 ст. 177 КПК України, які з моменту застосування запобіжних заходів на досудовому розслідуванні до цього часу не зменшились та не перестали існувати.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просили суд обрати їм запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_10 просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_6 просив обвинуваченому ОСОБА_10 не продовжувати останньому запобіжний захід, зважаючи на відсутність ризиків та те, що останній довів своєю поведінкою відсутність наміру ухилятися від суду та визнає свою вину. Відносно задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 захисник заперечив та просив замінити останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Захисник зокрема зазначив, що обвинувачені вину у вчиненні злочинів визнають, розкаюються, на даний час у кримінальному провадженні зібрані усі докази, даних про те, що обвинувачені можуть незаконним чином впливати на потерпілих та свідків немає, підстави вважати, що обвинувачені вчинять новий злочин відсутні, вони мають постійне місце проживання.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Враховуючи зміст ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою повинен належним чином дослідити обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, оцінити в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу та застосувати такий запобіжний захід, який буде відповідним тим ризикам, які суд вважатиме доведеними на момент розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою.
У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом розслідування чи судового слідства справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування чи продовження без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи в розрізі конкретних обставин кримінального провадження є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Тому, зважаючи на вказане та на вимоги ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен створити необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків щодо необхідності довести реальність ризиків, що виправдовують подальше обмеження свободи обвинуваченого, а протилежному випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який, виходячи з сукупності тих ризиків, які були доведені у судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 23 серпня 2018 року тримаються під вартою.
Згідно обвинувального акту: ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, не одружений, не має постійного джерела доходів та не має стійких соціальних зв`язків; ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює і не має постійного джерела доходів, не одружений, проживав в с. Пирогівка Шосткинського району без реєстрації; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює і не має постійного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків.
Як встановлено в судовому засіданні, шкода, що була завдана злочином на даний час відшкодована, у кримінальному провадженні зібрані усі докази, даних про те, що обвинувачені можуть незаконним чином впливати на потерпілих та свідків немає, підстави вважати, що обвинувачені вчинять новий злочин відсутні, вони мають постійне місце проживання.
З огляду на викладене, суд вважає, що тим ризикам, про які зазначив прокурор, зможе дієво запобігти більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В протилежному випадку, безперервне тримання під вартою обвинувачених, яке ґрунтується на одних і тих же підставах, може мати наслідком визнання суд, який постановить вирок у справі, небезстороннім за об`єктивним критерієм, як це мало місце в у справі, що розглядалась Європейським судом з прав людини «Подвезько проти України".
За таких обставин, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід задовольнити частково, відмовити у продовженні строку тримання під вартою обвинувачених та застосувати до останніх запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на обвинувачених додаткових обов`язків для забезпечення належної процесуальної поведінки.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_10 у виді особистого зобов`язання, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки за правилами глави 18 КПК України вказаний запобіжний захід є безстроковим та діє з моменту застосування протягом всього кримінального провадженні і до його припинення за рішенням суду.
Керуючись ст.ст. 194, 331, 376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити частково.
Відмовити у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання: АДРЕСА_1 та поклавши обов`язок носити електронний засіб контролю.
Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання: АДРЕСА_2 та поклавши обов`язок носити електронний засіб контролю.
Застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання: АДРЕСА_3 та поклавши обов`язок носити електронний засіб контролю.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з-під варти звільнити в залі суду.
Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу визначити до 12.09.2019 року.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку особистого зобов`язання щодо ОСОБА_10 .
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді