Справа № 404/1033/20
Номер провадження 1-кс/404/330/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів по кримінальному провадженню №0000862, з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходиться у володінні операторів та провайдерів мобільного зв`язку, з можливістю вилучення такої інформації (у друкованому та електронному носіях) та містять інформацію про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг.

Результати такої слідчої дії забезпечать отримання доказів у кримінальному провадженні, сприятимуть встановленню винних осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що мав місце 04.02.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В силу ч.ч.3-5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. При цьому під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, зокрема, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. До таких речей і документів відповідно до п.7 ч.1 ст.162 КПК України належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

При розгляді таких клопотань згідно п.2 ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе, наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

На підтвердження заявлених вимог, слідчий долучив протокол допиту свідка ОСОБА_4 , який при детальному перегляді відеозаписів, фотознімків та скріншотів впізнав громадянина ОСОБА_5 , однак жодною інформацією щодо його номеру телефону не надав.

Також долучено рапорт оперуповноваженого СРМЗ ВКП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , який повідомив, що в ході проведення опитування та завуальованих бесід було отримано оперативну інформацію про необхідність перевірки наведеного ним номеру телефону.

Показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. У будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження (ч.ч.1,7 ст.97 КПК України).

Зазначена процесуальна норма Закону та зміст її категоричних висновків щодо недопустимості показань з чужих слів, які були висловлені оперативним уповноваженим (в формі рапорту) свідчить про те, що рапорт співробітника оперативного підрозділу не є джерелом доказів, відтак його зміст не може бути врахований при доказуванні.

Частина 2 ст. 93 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Проведення опитування та завуальованих бесід не відносяться до слідчих (розшукових) дій, тобто не можуть бути доказом по кримінальному провадженню.

Матеріали клопотання не містять інших процесуальних документів на підтвердження того, хто використовував (зазначений номер телефону). Відсутні дані, про те як відносяться інформація про з`єднання з цими абонентами до матеріалів досудового розслідування, тобто причинний зв`язок між злочином і інформацією, до якої планується доступ.

Взаємна сукупність протоколу допиту свідка разом з припущеннями слідчого не надають права на тимчасовий доступ до телефонних з`єднань по невизначеним телефонам. Слідчим не доведено, якими саме негласними слідчими діями було встановлено вказаний номер, не надано доказів що вказаним номером телефону користується особа, вказана у клопотанні слідчого.

Надання тимчасового доступу, про який просить слідчий може бути втручанням у права, задекларовані у ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року з огляду, зокрема, на рішення ЄСПЛ у справі «Мейлоун проти Великобританії» (Malone v. The United Kingdom), ECHR, від 02 серпня 1984 року. Адже ЄСПЛ зазначив, що навіть інформація про набранні номери складає частину телефонних повідомлень, а тому передача цієї інформації поліції без згоди абонента прямо завдає шкоди здійсненню права, захищеного ст.8 Конвенції.

Стаття 8 Конвенції встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 99, 131, 132, 159-166, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходиться у володінні операторів та провайдерів мобільного зв`язку у кримінальному провадженні №0000862 від 05.02.2020 року, з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 187 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає (ст.309 КПК України).

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1