печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

особи, що подала скаргу адвоката ОСОБА_3 ,

особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову від 25.09.2019 прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 0004902 від 30.10.2018 та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

28.10.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, згідної вимог якої адвокат просить:
скасувати постанову від 25.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання.
зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №6 - ОСОБА_6 , змінити підслідність у кримінальному провадженні №0002980 від 07.07.2018 року, а досудове доручити органам внутрішньої безпеки Національної поліції України (Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України).
В обґрунтування своїх доводів суб`єкт оскарження вказує, що з метою забезпечення швидкого, повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування, звернувся до сторони обвинувачення з клопотанням про зміну підслідності у кримінальному провадженні № 0004902 від 30.10.2018, проте постановою від 25.09.2019 прокурор відмовив у задоволенні вказаного клопотання. Вказану постанову заявник вважає незаконною та такою що підлягає скасуванню, що і послугувало підставою для звернення до слідчого судді з даною скаргою.

У судовому засіданні особа, що подала скаргу адвокат ОСОБА_3 та особа, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Представник Київської місцевої прокуратури № 6 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.
За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у представника прокуратури, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.
Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Суд при цьому враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Відповідно до ст. 303 КПК України, а саме ч. 1 цієї статті, законодавцем передбачено оскарження у суді бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Вказаний рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
Частиною 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Відтак вимоги заявника, відповідно до яких він просить скасувати постанову від 25.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №6 - ОСОБА_6 змінити підслідність у кримінальному провадженні №0002980 від 07.07.2018 року, а досудове доручити органам внутрішньої безпеки Національної поліції України (Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України), не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.
Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, ст. 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову від 25.09.2019 прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження № 0004902 від 30.10.2018 та зобов`язати вчинити дії, відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1