Справа № 162/63/20
Провадження № 1-кс/162/20/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року селище Любешів.
Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
слідчої ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання слідчої поліції про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017,
встановив:
Клопотання умотивовано тим, що відповідно до ухвали слідчого судді від 23 січня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 було проведено обшук у рамках кримінального провадження за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України. У ході проведення обшуку 25 січня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_4 виявлено та вилучено 12 згортків із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка схожа наркотичний засіб канабіс; горловину пластикової пляшки коричневого кольору з речовиною (залишком) зеленого кольору та порожнім згортком, в якій вона знаходиться; предмет з полімерного матеріалу, ззовні схожий на засіб для куріння. У зв`язку з тим, що вказані речі можуть бути знаряддями та предметом кримінального правопорушення, їх визнано речовими доказами.
Слідча у судовому засіданні повідомила, що у кримінальному провадженні планується проведення експертизи на предмет чи вилучені під час обшуку речовини є наркотичними засобами.
Володілець вилученого майна на розгляд клопотання не з`явився.
Вивчивши клопотання, додані матеріали, доходжу наступних висновків.
У ході проведення санкціонованого обшуку 25 січня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 12 згортків із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка ззовні схожа на наркотичний засіб канабіс; горловину пластикової пляшки коричневого кольору з речовиною (залишком) зеленого кольору та порожнім згортком, в якій вона знаходиться; предмет з полімерного матеріалу, ззовні схожий на засіб для куріння.
По вказаному факту 25 січня 2020 року внесено відповідні відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України.
Згідно з статтею 167 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 168 КПК тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною сьомою статті 236 КПК предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У відповідності з частиною п`ятою статті 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно з частиною першою статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності з пунктом 1 частини другої, частиною третьою статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів кримінального провадження слідує, що майно, на яке слідча просить накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
З огляду на встановлені у ході розгляду клопотання обставини арешт на майно необхідно накласти шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування майном.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 170-174 КПК,
постановив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на наступне майно: 12 згортків із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка ззовні схожа на наркотичний засіб канабіс; горловину пластикової пляшки коричневого кольору з речовиною (залишком) зеленого кольору та порожнім згортком, в якій вона знаходиться; предмет з полімерного матеріалу, ззовні схожий на засіб для куріння.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Любешівського районного суду
Волинської області ОСОБА_1