ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/16/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 626/1748/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
представника власника
майна - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000415 від 26.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000415 від 26.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Накладено арешт на бензопилу марки Stihl MS 260 та бензопилу марки Stihl MS 361, які були вилучено під час огляду від 25.07.2019, шляхом накладення заборони на їх передачу, користування та розпорядження, які вирішено передати на зберігання до камери схову речових доказів Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, по вул. Лермонтова,б.84, м. Красноград Харківської області.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року, оскільки копію оскаржуваного рішення отримав поштою лише 13.12.2019. Також просить скасувати вказану ухвалу і постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт належного йому майна, зобов`язавши орган досудового розслідування повернути вилучене майно.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилався на незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали. Зазначив, що сама деревина дубу не визнана речовим доказом, тому арештовані бензопили не можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, не можуть виступати знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому арешт не відповідає завданням кримінального провадження, а лише порушує права власників і користувачів. Оскільки обшук був проведений без ухвали слідчого судді, вважає його неправомірним. Також зазначив, що на теперішній час жодній особі про підозру у даному кримінальному провадженні не повідомлено, тому вважає, що права власника безпідставно порушуються.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Красноградського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000415 від 26.07.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
26.07.2019 року слідчий поліції ОСОБА_9 звернулась до Красноградського районного суду Харківської області з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 25.07.2019 до чергової частини Красноградського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від о/у УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України ОСОБА_10 про те, що 25.07.2019 близько 22-ї години, невідомі особи, перебуваючи неподалік с. Кирилівка Красноградського району Харківської області здійснюють незаконну порубку лісу. Під час огляду місця події неподалік с. Кирилівка Красноградського району з наступними координатами широта 49,5340, довгота 35,5312 було виявлено вирубку лісу в кількості 21 деревини породи дуб різного діаметру від 32 до 42 см. Крім того, під час огляду на місці події були виявлені 7 осіб, які саме проводили завантаження деревини та автомобіль УАЗ 452 Д, реєстр. номер НОМЕР_1 , в якому знаходилось знаряддя вчинення злочину дві бензопили марки Stihl MS 260 та 361. Також, поряд з вказаним місцем було виявлено автомобіль марки ZYL 131, реєстр. номер НОМЕР_2 в кузові якого знаходилась деревина породи дуб. Крім того, на місці знаходився автомобіль КАМАЗ 53213, реєстр. номер НОМЕР_3 в кузові якого перебувала деревина породи дуб з причіпом до нього марки Koegel AWE 18, реєстр.номер НОМЕР_4 в якому також знаходилась деревина породи дуб. Загальна кількість деревини виявленої у автомобілях складає приблизно 35 м3. За даним фактом 26.07.2019 слідчим СВ Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч.1 КК України. Враховуючи, що бензопила Stihl MS 260 та бензопила Stihl MS 361 визнано речовими доказами та являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберігає на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бут використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просив задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане в клопотанні майно.
Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000415 від 26.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Накладено арешт на бензопилу марки Stihl MS 260 та бензопилу марки Stihl MS 361, які були вилучено під час огляду від 25.07.2019, шляхом накладення заборони на їх передачу, користування та розпорядження, які вирішено передати на зберігання до камери схову речових доказів Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, по вул. Лермонтова,б.84, м. Красноград Харківської області.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні, а саме неможливості проведення відповідних експертних досліджень, слідчий суддя прийшов к висновку про задоволення клопотання слідчого.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, під час обшуку бензопила Stihl MS 260 і бензопила Stihl MS Stihl MS 361 підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту буде можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого від 26.07.2019 року вони визнані слідчим речовими доказами. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України та відсутні підстави для її зміни чи скасування за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 405, 407, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді