УХВАЛА
06 лютого 2020 року
м. Київ

провадження № 13-8 зк20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20
розглянула клопотання ОСОБА_21 про передачу кримінального провадження до Великої Палати Верховного Суду для перегляду вироку Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 грудня 2018 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року та постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2019 року та

в с т а н о в и л а:
Вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 грудня 2018 року ОСОБА_21 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засуджену звільнено від призначеного покарання.

Судом ухвалено стягнути з ОСОБА_21 завдану матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілої ОСОБА_22 25 000 грн, потерпілого ОСОБА_23 22 169 грн та 25 000 грн, а всього 47 169 грн.

Стягнуто на користь КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради витрати на лікування потерпілих у сумі 9950,77 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року апеляційну скаргу засудженої залишено без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 грудня 2018 року щодо ОСОБА_21 без зміни.

Постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2019 року касаційну скаргу засудженої залишено без задоволення, вирок та ухвалу суду щодо ОСОБА_21 без зміни.

Не погоджуючись із ухваленими в кримінальному провадженні щодо неї судовими рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, засуджена направила на адресу Великої Палати Верховного Суду клопотання, в якому порушує питання про перегляд усіх згаданих рішень, їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

На обґрунтування своїх вимог посилається на частину 1 статті 434-2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), стверджує, що судом неправильно встановлено фактичні обставини справи в кримінальному провадженні, скаржиться на неповноту судового розгляду, заперечує доведеність своєї винуватості у вчиненні злочину, не погоджується з рішеннями судів в частині задоволення цивільних позовів прокурора та потерпілих і з сумою стягненого відшкодування. Обґрунтовуючи клопотання, заявниця наводить висновки Верховного Суду у справах №755/18006/15-ц, №723/21177/16-ц, №697/2768/16-ц, вважає, що вирок суду щодо неї є упередженим.
Перевіривши порядок подання клопотання, його відповідність вимогам процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття провадження з таких міркувань.
Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України особі забезпечено право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Вказаний підхід законодавця до регламентації права на оскарження судових рішень узгоджується з основними положеннями практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (пункт 230 рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06).

Як убачається зі змісту клопотання, ОСОБА_21 скористалася гарантованим правом на оскарження судових рішень, ухвалених щодо неї, що не заперечується самою засудженою.
Повноваження Великої Палати Верховного Суду, підстави та порядок передачі кримінального провадження на її розгляд охоплюються змістом статей 434-1, 434-2, Главою 34 КПК України, та параграфом 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII).

Відповідно до положень статті 434-1 КПК України, направлення кримінального провадження на розгляд до Великої Палати Верховного Суду здійснюється судом, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку, тому клопотання учасника провадження про передачу справи до Великої Палати Верховного Суду, заявлене відповідно до частини 1 статті 434-2 КПК України, вирішуються на стадії касаційного розгляду.
КПК України не містить нормативно закріпленої процедури звернення учасників кримінального провадження, в тому числі засуджених осіб до Великої Палати Верховного Суду з клопотаннями про перегляд судових рішень в зв`язку із незгодою із висновками касаційних судів у складі Верховного Суду.

Відповідно до статей 434-1, 434-2 КПК України тапараграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону № 2147-VIII Велика Палата Верховного Суду не має повноважень щодо перегляду вироку, ухвали суду та/або постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду після здійсненого касаційного розгляду кримінального провадження.
Незгода засудженої з ухваленими щодо неї рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій в силу частини 2 статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може слугувати підставою для відкриття провадження, оскільки Велика Палата Верховного Суду не є четвертою інстанцією в системі судів кримінальної юрисдикції та не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з інших підстав, ніж ті, що визначені у статті 434-1 та главі 34 КПК України.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 434-1 КПК України,Велика Палата Верховного Суду

п о с т а н о в и л а:
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_21 про передачу кримінального провадження до Великої Палати Верховного Суду для перегляду вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2018 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року та постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_12 ОСОБА_19 ОСОБА_9 ОСОБА_11 ОСОБА_14 ОСОБА_13 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_20