Справа 688/4248/19
№ 1-кп/688/39/20
Вирок
Іменем України

23 січня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка кримінальне провадження №0000080 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Судилків Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні якого троє неповнолітніх дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України такелажника технічного взводу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України,

встановив:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06 квітня 2004 року №66 (по стройовій частині) ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу військової частини, постановлено на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника сховища відділу зберігання оптичних, електронно-оптичних та електромеханічних приладів військової частини НОМЕР_1 , а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 червня 2017 року №2-РС (по особовому складу) старшину ОСОБА_5 переведено на посаду такелажника технічного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду начальника сховища відділу зберігання оптичних, електронно-оптичних та електромеханічних приладів військової частини НОМЕР_1 , у порушенням вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, п.п. 3.2.40, 3.2.41 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», функціональних обов`язків начальника сховища, затверджених командиром військової частини 26 грудня 2016 року, договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06 квітня 2015 року, через злочинну недбалість, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у період з 27 травня 2016 року по 16 травня 2017 року неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків, не слідкував за комплектністю, наявністю та якісним станом військового майна, яке перебувало у нього на зберіганні та знаходилося на технічній території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , належним чином не перевіряв фактичну наявність озброєння, яке за ним закріплене, а саме: виробів 1В16М зав. №836112, 1В16М2 зав. №109520, ПРП-4 зав. №32ЕРТ70, ПРП-4 зав. №Е62РТ47, не перевіряв комплектність вказаних виробів, під час проведення робіт на цій військовій техніці залишав без догляду ввірене йому військове майно із сторонніми особами, встановленим порядком не повідомляв командування військової частини про можливі факти крадіжок військового майна, а також про всі обставини, що загрожують збереженню ввіреного йому майна, внаслідок чого, як особа, яка несе повну матеріальну відповідальність, допустив недостачу військового майна - 576 радіоелектронних плат із вмістом дорогоцінних металів, які знаходилися у виробах 1В16М зав. №836112, 1В16М2 зав. №109520, ПРП-4 зав. №32ЕРТ70 та ПРП-4 зав. №Е62РТ47 та перебували у нього на тимчасовому зберіганні, чим завдав матеріальних збитків державі на загальну суму 467338 грн. 79 коп., що у 500 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та суду показав, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , з 01 червня 2017 року на посаді такелажника технічного взводу військової частини НОМЕР_1 . У період з 2004 року по травень 2017 року обіймав посаду начальника сховища відділу зберігання оптичних і електронно-оптичних, електронно-механічних приладів військової частини НОМЕР_1 . Між ним та командуванням військової частини НОМЕР_1 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність за втрату довіреного йому майна. За ним були закріплені сховища №14 та відкриті майданчики зберігання №5, №3/1. Вироби 1В16М та ПРП-4 прийняті ним на тимчасове зберігання відповідно до актів прийому-передачі озброєння упродовж 2015 року із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_4 . Техніка зберігалася на технічній території військової частини НОМЕР_1 на відкритому майданчику зберігання №3/1. Територія військової частини охороняється воєнізованою охороною, частина має контрольно-пропускний пункт. Всього ним прийнято на тимчасове зберігання п`ять виробів ПРП-4 та 16 виробів ІВ16М, 1В13М, 1В14М, 1В15М. Бойові машини 1В16М із зав. №836112, 1В16М2 із зав.№109520, ПРП-4 зав. №Е62РТ47, ПРП-4 зав. №Е62РТ47 після прийняття на тимчасове зберігання оглядав, недостач радіоелектронних плат не було, все було в наявності. У лютому-травні 2017 року до військової частини НОМЕР_1 приїжджали представники військової частини НОМЕР_2 . Під час огляду вказаної техніки та проведення робіт із нею розпломбував вироби, лишав вказаних представників на техніці без догляду, розуміючи що повинен постійно із ними знаходитися. У травні 2017 року із військової частини НОМЕР_2 прибув представник для здачі техніки вже на постійне зберігання до військової частини НОМЕР_2 , після чого була виявлена недостача радіоелектронних плат на техніці. Командиром призначено службове розслідування та позапланова інвентаризація, в ході якої в його присутності на машинах 1В16М із зав. №836112, 1В16М2 із зав.№109520, ПРП-4 зав. №Е62РТ47, ПРП-4 зав. №Е62РТ47 виявлено нестачу радіоелектронних плат із вмістом дорогоцінних металів у кількості 576. Із вказаною недостачею згоден, вважає, що вона виникла через те, що не перевіряв належним чином комплектність техніки після її розпломбування, допускав до техніки осіб, а сам залишав місце проведення робіт, не перевіряв техніку після завершення робіт та її опломбування, внаслідок чого плати зникли із техніки. Слідів злому пломб на техніці не було. Командиру військової частини про будь-які обставини за яких не міг зберегти довірене майно не повідомляв. Свою службову недбалість визнає у повному обсязі, добровільно відшкодовує спричинені державі збитки. У скоєному щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 425 КК України як недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд зважає на положення ч.2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, та на положення ч.1 ст. 65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить військову службу в лавах Збройних сил України, за місцем служби характеризується посередньо, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують, відповідно ст. 66 КК України, покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст.67 КК України, не встановлено.
Згідно досудової доповіді орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі.
З урахуванням обставин скоєного правопорушення і особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, розміру заподіяної шкоди, досудової доповіді органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 425 КК України, при цьому виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в підлягає задоволенню частково в сумі 444726 грн. 89 коп., оскільки згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 січня 2020 року ОСОБА_5 вже частково відшкодовано шкоду в сумі 22611 грн. 90 коп.
Підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались.
Процесуальні витрати у справі за проведення експертиз згідно зі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст.128, 129, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, контроль за поведінкою ОСОБА_5 під час проходження військової служби покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а у разі його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 .
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в сумі 444726 (чотириста сорок чотири тисячі сімсот двадцять шість) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави витрати за проведення судової економічної експертизи №3.2-83/18 від 26.03.2018 року в сумі 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень та судової товарознавчої експертизи №6166 від 11.11.2019 року в сумі 15700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1