Справа № 953/5344/20
н/п 1-кс/953/2791/20
"09" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
представників власника майна - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
02.04.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, а саме на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження.
Заявник - адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтримав подане клопотання.
Представники власників майна - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення, посилаючись на те, що квартира належить не лише підозрюваному ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на праві приватної спільної сумісної власності. Тому накладення арешту на майно порушить право інших власників.
Слідчий суддя, вислухавши доводи представників, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, встановив наступне.
27.03.2020 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на праві приватної спільної сумісної власності належить трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .
Заявником не надано даних щодо належності певної частки ОСОБА_9 в зазначеній квартирі, що позбавляє слідчого суддю прийняти рішення за клопотанням.
Накладення арешту на квартиру в повному обсязі порушить право інших власників квартири.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1