Справа № 351/391/20
Номер провадження №1-кс/351/129/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Снятин

Слідчий суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2020 за №0000014 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хлібичин Снятинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, востаннє судимого 26.07.2017 згідно вироку Снятинського районного суду, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.10.2017, до покарання, у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, будучи звільненим від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 16.01.2020 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України.

Клопотання надійшло до суду 05 березня 2020 року.

Клопотання погоджено із процесуальним прокурором ОСОБА_7 .

Клопотання обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово раніше судимим, востаннє 26.07.2017 згідно вироку Снятинського районного суду, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.10.2017, до покарання, у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, будучи звільненим від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, маючи непогашену судимість, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вечором 16.01.2020 спільно із своїм братом ОСОБА_8 та товаришами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходилися в господарстві ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої. При цьому, маючи на меті вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_12 , який у той час перебував у своєму житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи у групі спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з метою застосування насильства щодо ОСОБА_12 , а також погроз його застосування, вирішили незаконно проникнути до приміщення вказаного житлового будинку для подальшого вчинення у ньому злочинних дій. А тому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , діючи умисно, у групі із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , без згоди власника домоволодіння, зі сторони городу незаконно проникли у господарство ОСОБА_12 та підійшли безпосередньо до житлового будинку, та перебуваючи у господарстві ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , почали стукати у вікно та вхідні двері житлового будинку, а коли двері ніхто не відкрив то розбили скло у одному із вікон житлового будинку, після чого застосовуючи фізичну силу виламали вхідні двері житлового будинку та проникли до приміщення коридору у будинку ОСОБА_12 , у якому він на той час перебував, без дозволу власника та без дозволу іншої присутньої в будинку особи, де ОСОБА_4 , безпричинно, з хуліганських спонукань, умисно наніс ОСОБА_12 один удар рукою в ділянку голови справа, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців правої вушної раковини, від чого той прикрив обличчя руками та нахилився вперед. До хуліганських дій, які вчиняв ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_10 , який, безпричинно, з хуліганських спонукань, умисно наніс ОСОБА_12 один удар ногою в обличчя, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців спинки носа, з якого почала текти кров. Після цього ОСОБА_12 прикриваючи руками голову та обличчя з коридору зайшов в приміщення кімнати житлового будинку в якій в той час перебувала ОСОБА_13 . Однак, продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зайшли в кімнату житлового будинку за ОСОБА_12 та нанесли ще декілька ударів руками по голові та інших ділянках тіла ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді садна чола та завдавши фізичної болі. У той час ОСОБА_8 , який маючи реальну можливість припинити хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , приєднався до їх хуліганських дій та незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_12 у результаті заподіяних йому тілесних ушкоджень не міг чинити жодного фізичного опору наніс йому удар ногою в ділянку правого стегна, чим завдав фізичного болю та спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_10 шарпав за верхній одяг ОСОБА_12 та штовхав його, не бажаючи припиняти конфлікт.

У подальшому ОСОБА_12 вдалося вирватися від ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 і відійти до ліжка, тому останні припинили шарпати його за одяг та наносити удари по тілу, продовжуючи при цьому висловлювати словесні погрози в адресу ОСОБА_12 , і припинили свої хуліганські дії лише тоді, коли побачили кров та тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_12 і коли він почав телефонувати до свого батька ОСОБА_14 .

Внаслідок умисно нанесених ударів та вчинених хуліганських дій потерпілому ОСОБА_12 було завдано сильного фізичного болю та заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна чола, синців правої вушної раковини, спинки носа, які згідно висновку експерта від 24.01.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 у сукупності підозрюється у вчиненні умисних дій, що виразились у незаконному проникненні до житла особи, що порушує недоторканість житла громадян, вчиненому із застосуванням насильства, тобто у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст.162 Кримінального кодексу України та у вчиненні умисних дій, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст.296 КК України

04 березня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України.

У клопотанні зазначено, що в разі доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.2, ст.296 ч.2 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, а тому підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи неминучість покарання у виді позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже слідчий, з огляду на вказане та наявні ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, у відповідності до положень абзацу 4 п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що відсутні підстави щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти забопіжного заходу у виді домашнього арешту заперечили, просили застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, а саме: витяг з ЄРДР №0000014 від 16.01.2020 у рамках кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України; Протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 17.01.2020; Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.03.2020; Копію вироку Снятинського районного суду від 26.07.2017; Матеріали, які характеризують підозрюваного, зокрема: характеристику з місця проживання, довідку про склад сім`ї, Довідки КНП Снятинської РДА «Снятинська ЦРЛ» та заслухавши учасників судового засідання, встановив, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи непогашену судимість, підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення середньої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, розуміючи неминучість покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, одружений має постійне місце проживання, за яким характеризується нейтрально.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1 інформаційного листа від 04.04.2013р. №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, тому вони можуть бути застосовані з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.
У відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, з урахуванням наявності ризиків а отже й законних підстав в розрізі глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, як такий, що мінімально обмежує його законні права і свободи, так як обрання більш тяжкого запобіжного заходу у виді домашнього арешту є надмірним, чи таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
У відповідності до вимог ч.1 ст.179 КПК України, де зазначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі наведеного, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу,слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, як такий, що мінімально обмежує його законні права і свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 188, 323 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до старшого слідчого СВ Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 за першою вимогою;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Обов`язки, передбачені цією ухвалою, покладаються на підозрюваного ОСОБА_4 на 60 днів з дня оголошення даної ухвали 05 березня 2020 року та діють по 03 травня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 .

Дана ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1