Справа № 748/2356/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/143/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.018.270.270.000.619, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2013 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

12 червня 2018 року, близько 22 години, ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи на території господарства АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Аіст» (АІSТ), моделі 173-334, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 06 серпня 2018 року №3655/18-24, складає 932 грн 10 коп., що належить ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 червня 2018 року, близько 06 години, ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом відкриття вхідної хвіртки, проник на територію господарства АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед марки «Салют» моделі «С» (складний), вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 16 серпня 2018 року №3703/18-24, складає 1500 грн, що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 572 грн стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, а за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін. Допитати потерпілого ОСОБА_11 , дослідити його заяву про вчинення злочину від 26 червня 2018 року, протокол огляду місця події від 23 червня 2018 року і фототаблиці до нього, протокол слідчого експерименту від 30 серпня 2018 року, а також наявні дані, що характеризують обвинуваченого. Вказує, що суд першої інстанції свої висновки про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 за одним із епізодів злочинної діяльності з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України обґрунтував тим, що обвинувачений знайомий із потерпілим ОСОБА_11 , зайшов до подвір`я через незачинену хвіртку, тобто жодних перешкод, щоб дістатися до велосипеда, не долав. Однак із виключенням такої кваліфікуючої ознаки крадіжки як проникнення в сховище не можна погодитися, оскільки в процесі судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_8 з господарського двору ОСОБА_11 , шляхом проникнення до нього, таємно викрадено велосипед. Факт проникнення до господарського двору через дерев`яну хвіртку підтверджується самим обвинуваченим і узгоджується з показаннями потерпілого. Вказана територія є сховищем, оскільки призначена для зберігання матеріальних цінностей особи, яка там проживає, від доступу до них сторонніх осіб. Враховуючи вищевикладене, вважає, що дії ОСОБА_8 за другим епізодом його злочинної діяльності правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Інші учасники судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту і обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційні скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Факт проникнення на територію домогосподарства потерпілого ОСОБА_11 обвинуваченим не заперечується, а іншими учасниками судового провадження не оспорюється. Враховуючи, що домогосподарство огороджене парканом, ОСОБА_8 до нього проник через хвіртку, то місцевий суд дійшов помилкового висновку про необхідність виключення такої кваліфікуючої ознаки крадіжки як проникнення у сховище і перекваліфікацію дій обвинуваченого за цим епізодом з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.

У свою чергу, потерпілий ОСОБА_11 пояснив апеляційному суду, що пробачив обвинуваченого, викрадений велосипед не має значної цінності та був повернутий, а тому не наполягав на посиленні покарання.

Колегія суддів бере до уваги щире каяття ОСОБА_8 , його активне сприяння розкриттю злочину, характеристику за місцем реєстрації, позицію потерпілого і доходить висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання за другим епізодом злочинної діяльності із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 5 місяців, яке, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, буде справедливим і достатнім для його виправлення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 420, 426, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині кваліфікації дій і призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці;

- за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 5 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді арешту на строк 5 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4