Справа № 467/369/20
Провадження № 1-в/467/92/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та державною установою «Арбузинська виправна колонія» № 83 клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Саки Криму, засудженого вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 9 квітня 2009 року за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав, пояснив, що працює на виробництві колонії з 2011 року.
Представник виправної колонії ОСОБА_5 клопотання засудженого підтримав, пояснив, що на даний час засуджений характеризується позитивно, працює машиністом пральної установки.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений на даний час має позитивні зрушення у поведінці, однак на початку строку відбування покарання та у 2018 році він не працював, має два стягнення. Вказане свідчить, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 9 квітня 2009 року за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 листопада 2008 року по 14 травня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 27 листопада 2008 року. Під час тримання у СІЗО м.Сімферополь порушень вимог встановленого режиму утримання не допускав. Стягнень і заохочень не мав.
З 1 липня 2009 року по 5 вересня 2016 року відбував покарання у Арбузинській виправній колонії Миколаївської області № 83, також з 24 жовтня 2016 року продовжує відбувати покарання у Арбузинській виправній колонії Миколаївської області № 83. З 5 вересня 2016 року по 24 жовтня 2016 року відбував покарання у Дар`ївській виправній колонії № 10.
Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України злочини, за вчинення яких відбуває покарання засуджений, відносяться до категорії тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину.
Засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного судом.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за умисний тяжкий злочин відбув не менше двох третин строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно характеристики, яка містяться в матеріалах особової справи засудженого від 23 лютого 2017 року засуджений має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але працювати не бажає. На заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але не завжди сумлінно через свою неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу.
З характеристики засудженого від 19 березня 2018 року вбачається, що він залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці, приймає участь у поліпшенні побутових умов засуджених в гуртожитку відділення, до роботи ставиться не завжди сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».
За змістом характеристики від 08 квітня 2020 року засуджений працевлаштований машиністом з прання, до праці ставиться сумлінно, постійно проявляє трудову ініціативу. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться відповідально. Залучається до робіт з благоустрою без оплати праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», бере участь у роботі самодіяльних організацій.
З витягу з протоколу № 4 засідання комісії виправної колонії від 23 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у заміні покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Також з витягу з протоколу № 5 засідання комісії виправної колонії від 19 березня 2018 року видно, що ОСОБА_4 відмовлено в умовно достроковому звільненні на підставі ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
За період відбування покарання засуджений отримав три заохочення у виді подяки начальника колонії: 07 липня 2014 року, 16 січня 2018 року та 08 липня 2019 року.
Також у судовому засіданні встановлено, що під час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений також допустив 2 порушення вимог встановленого порядку відбування покарання: 07 липня 2013 року та 06 січня 2015 року, що потягли за собою накладення дисциплінарних стягнень. Допущені порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів, яке є злісним у відповідності до вимог ст. 133 КВК України та у відмові від неповного особистого обшуку.
На даний час стягнення погашені. Однак їх наявність свідчить про його неналежну поведінку за час відбування покарання.
З довідки про працевлаштування вбачається, що засуджений працевлаштований машиністом прання згідно договорів цивільно-правового характеру від 05 квітня 2019 року та 08 січня 2020 року. Інформації про працевлаштування засудженого за 2008-2018 роки вказана довідка не містить.
Довідка про виконання норм виробітку засудженим без дати видачі та номеру вказує, що за період з травня 2019 року по березень 2020 року відсоток виконання норм виробітку засудженим склав «хло». Значення цього слова учасники процесу, в т.ч. представник колонії, не змогли пояснити суду. Тому вказану довідку суд не бере до уваги. Таким чином, суд вважає, що саме поведінка засудженого у період з 2018 року свідчить про його сумлінне відношення до праці та належну поведінку. Однак нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання. Засуджений має позитивні зрушення, про що свідчить його заява про участь у програмі диференційованого впливу, однак період, протягом якого відбулися ці зрушення, є занадто нетривалим.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.
Повний текст ухвали проголошений 13 квітня 2020 року о 8 годині 10 хвилин.

Суддя ОСОБА_1