Ухвала
Іменем України
03 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 242/5895/17

провадження № 51-5315 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями засудженої ОСОБА_4 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 26 червня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року,
встановив:
Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 26 червня 2018 року засуджено ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є її власністю.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Рішення щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року вирок суду залишено без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року касаційну скаргу засудженої залишено без руху як подану із недотриманням вимог ст. 427 КПК України, оскільки засуджена, не погоджуючись із кваліфікацією її дій за ч. 4 ст. 187 КК України та призначеним їй покаранням, вказувала на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просила дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції. Крім того, наведене обґрунтування вимог засудженою було викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України
Тобто, скарга не містила належного обґрунтування, та в ній не зазначено порушень, які були підставами для зміни чи скасування судових рішень, а також, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Також засудженій було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Копія ухвали була надіслана засудженій та отримана нею, відповідно до розписки, 06 листопада 2019 року.
На адресу Верховного суду надійшли доповнення до касаційної скарги, датовані 28 жовтня 2019 року, у яких вона просить перевірити вказані судові рішення щодо неї у касаційному порядку, а також у порядку ч. 2 ст. 459 КПК України за нововиявленими обставинами.
Проте, як убачається зі змісту доповнень до касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України засудженою не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Зокрема, у касаційній скарзі з доповненнями не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Крім того, конкретні порушення закону, які б були допущені судами та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування вказаних судових рішень, засуджена не наводить.
Таким чином, засудженою не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху. Нової касаційної скарги, з урахуванням вимог ухвали від 28 жовтня 2019 року, на адресу Верховного Суду, станом на 03 лютого 2020 року, не надходило.
Оскільки в установлений строк засудженою не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то її касаційна скарга з доповненнями підлягає поверненню.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги з доповненнями засудженої вимогам ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженій її право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені ч. 2 ст. 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджена, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом ст.ст. 110 і 113 КВК України вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої з доповненнями ОСОБА_4 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 26 червня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, з усіма наданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3