Провадження № 11-кп/824/3051/19 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
27 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_10 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на особисте зобов`язання, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року: ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; в силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України та виправдано, у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 таобвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
На вказаний вирок від прокурора відділу прокуратури м Києва ОСОБА_12 , захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 було подано апеляційні скарги.
Під час розгляду даного кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури м Києва ОСОБА_12 , захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 від адвоката ОСОБА_10 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання, в якому він просить змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на останнього обов`язку прибувати до суду за кожною вимогою. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що ОСОБА_7 тримається під вартою з 05.12.2017 року, обраний без жодної альтернативи запобіжний захід залишається незмінним вже більше двох років що, на його думку, є грубим порушенням гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, права та свободи людини. Також просить врахувати, що ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має, має постійне місце проживання у місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 , пов`язаний спільним побутом та спільно проживав з громадянкою ОСОБА_13 , яка присутня на всіх судових засіданнях і продовжує піклуватися про чоловіка, який опинився у складній життєвій ситуації.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників, які підтримали клопотання та просили його задовольнити, думку іншого обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, думку прокурора, який також не заперечував щодо задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, при застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею та судом першої інстанції враховувались наявні у кримінальному провадженні ризики, які існували під час проведення досудового розслідування, а також безпосередньо під час судового розгляду в суді першої інстанції.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року. Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний Суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 30).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Вренчев проти Сербії», вказується, що в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.
Відповідно до ст. 201 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, захисника обраний раніше запобіжний захід може бути змінений.
Суд, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати вся обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Водночас, продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом першої інстанції хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини зазначено, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінуватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральності, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий має постійне місце проживання у місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 , пов`язаний спільним побутом та спільно проживав з громадянкою ОСОБА_13 , яка присутня на всіх судових засіданнях і продовжує піклуватися про чоловіка.
Враховуючи викладене, а також тяжкість покарання, за вчинення кримінальних правопорушень яких обвинувачується ОСОБА_7 , його вік, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також те, що прокурор не заперечував щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на більш м`який ніж тримання під вартою та виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 331, 405 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_10 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити із тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 діб, яким заборонити залишати житло цілодобово.

Відповідно до ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Негайно доставити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання: АДРЕСА_1 , і звільнити з під варти.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокуратуру м. Києва, а її виконання на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: