Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/129/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді- ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000184 за апеляційними скаргами неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Компаніївського районного Кіровоградської області від 12 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мар`ївка, Компаніївського району, Кіровоградської області, громадянина України, учня 10 класу Мар`ївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, Компаніївського району, Кіровоградської області, проживаючого з матір`ю в АДРЕСА_1 ,
раніше судимого 26.04.2019 року Компанїївським районним судом Кіровоградської області за ч. 1, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з іспитовим строком 1 рік, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі за вироком Компанїївського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2019, за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяця.
Вирішено питання щодо речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло за наступних обставин.

08 вересня 2019 року, близько 20:00 години неповнолітній ОСОБА_8 , проходячи повз домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , вирішив здійснити крадіжку грошей з будинку вказаного домоволодіння.

Реалізовуючи свій злочинний намір в той час, коли у ОСОБА_8 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна, 08 вересня 2019 року, близько 20:00 годині, скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить та він є непоміченим для сторонніх осіб, таємно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до житлового будинку вищевказаного домоволодіння, та через незачинені на замок двері проник до його приміщення, де з гаманця жіночої сумки, яка знаходилася на дверцятах шафи в спальній кімнаті викрав гроші загальною сумою 570,00 гривень, з яких дві купюри по 200,00 гривень, три купюри по 50,00 гривень та чотири купюри по 5,00 гривень.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим розпорядився за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_10 , матеріального збитку на суму 570 гривень 00 копійок.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду є незаконним та надто суворим і, в зв`язку з цим, підлягає зміні.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, шляхом застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 положення статей 75, 104 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком, терміном на 2 (два) роки. В ішій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції не вірно визначив призначене ОСОБА_8 кримінальне покарання та не в повній мірі врахував його особу, підстави та мотиви скоєння кримінальних правопорушень, його відношення до скоєного, щире каяття, визнання вини в повному обсязі за обставин зазначених в обвинувальному акті, повне відшкодування завданої шкоди потерпілій та примирення з потерпілою стороною.

ОСОБА_8 не має негативних характеристик з місця проживання. Скоєний ним злочин не спричинив тяжких наслідків.

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_8 від 04.11.2019 року, складеної провідним інспектором Компаніївського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, результати оцінки ризику вчинення повторного правопорушення неповнолітнього ОСОБА_8 показали середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому існує ймовірність виправлення у майбутньому без ізоляції від суспільства, тому з метою його виправлення у майбутньому доцільно застосувати альтернативний вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі.

На переконання захисника, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 2 місяців реального позбавлення волі, суд призначив покарання, яке за своїм видом та розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, через його суворість.

Таким чином, на думку сторони захисту, судом першої інстанції винесено необ`єктивний, упередженний та надто суворий вирок.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі також, просить зменшити призначене йому покарання, у зв`язку з тим, що на його думку призначене покарання за своїм розміром перевищує його провину.

Заслухавши доповідь судді, захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку законного представника неповнолітнього та потерпілу, які також підтримали апеляційні вимоги, висновок прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, посилаючись на обґрунтованість призначеного покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, яким судом дано належну та об`єктивну оцінку.

Зважаючи на те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України ніким з учасників процесу, а також в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не оспорюються, а тому колегія суддів судове рішення в цій частині не переглядає.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують.

Так, суд першої інстанції обираючи вид і міру покарання, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, сім`я стоїть на обліку як неблагополучна, дитина важко піддається вихованню, до поведінки, як в школі, так і в побуті багато зауважень, з ним постійно проводились виховні бесіди, які не приносять належного результату, за місцем навчання характеризується негативно, до обов`язків і доручень у класі відноситься сумлінно, але має нетерплячість, може сперечатися з вчителями, без дозволу піти з уроку, у спілкуванні з однолітками проявляє грубість, вживає нецензурну лексику, може проявити фізичну силу, має запальний характер, за час навчання неодноразово порушував поведінку, провокував школярів до конфлікту.

Згідно довідок Компаніївської центральної районної лікарні Кіровоградської області, Мар`ївської сільської ради, Компаніївського району, Кіровоградської області від 18.09.2019 року, акту обстеження умов проживання неповнолітнього від 26.09.2019 року та звіту про неповнолітнього обвинуваченого, затвердженого начальником служби у справах дітей Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 08.11.2019 року ОСОБА_8 проживає в с. Мар`ївка Компаніївського району Кіровоградської області у домоволодінні свого дядька, разом з матір`ю, братом та двома сестрами, умови проживання задовільні, у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше судимий: 26.04.2019 року Компанїївським районним судом Кіровоградської області за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України, якому призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, на даний час судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_8 від 04.11.2019 року, складеної провідним інспектором Компаніївського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, результати оцінки ризику вчинення повторного правопорушення неповнолітнього ОСОБА_8 показали середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому існує ймовірність виправлення у майбутньому без ізоляції від суспільства, тому з метою його виправлення у майбутньому доцільно застосувати альтернативний вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинення злочину неповнолітнім, повне визнання ним вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_8 , який раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знов вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до роз`яснень п.10 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року №7, ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з вказаних вимог закону, а також зі змісту частини 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, є правильним рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_8 покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Компанїївського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2019 року, остаточно призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 2 місяця, тобто фактично до покарання за новим вироком суд першої інстанції приєднав 2 місяці.

Таким чином, апеляційні доводи сторони захисту про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання, в тому числі і звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Підстав вважати покарання призначене ОСОБА_8 несправедливим внаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення, як того вимагають обвинувачений та захисник, колегія суддів з урахуванням доводів, наведених в їх апеляційних скаргах не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Компаніївського районного Кіровоградської області від 12 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_3