н/п 1-кс/953/2852/20
"08" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
06.04.2020 до суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у якому заявник просить:
2. Зобов`язати уповноважену особу СУ ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_3 вищевказаний транспортний засіб.
При розгляді питання про арешт майна він не був присутній. Повний текст вказаного рішення ним було отримано 05.12.2019 року в приміщенні Київського районного суду м.Харкова під час ознайомлення з матеріалами справи.
Зазначив, що вказаний автомобіль є невід`ємною частиною його побуту. На даний час заборона користуватись вказаним майном, на його думку, є недоцільною та не співрозмірною з обмеженням права власності згідно засад кримінального провадження.
Крім того, зазначив, що на даний час він має статус свідка у вказаному провадженні, та наскільки йому відомо, у даному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, що, на його думку, свідчить про передчасну позицію сторони обвинувачення, яка порушує принцип презумпції невинуватості, щодо встановлення факту наявності складу злочину.
Вказав, що враховуючи, що з моменту арешту майна минуло майже п`ять місяців досудового розслідування, підозра жодній особі не пред`явлена, всі необхідні експертизи призначено та проведено, досудове слідство на даний час триває, і він як власник арештованого майна вважає, що на сьогодні відсутні потребу в перебуванні майна під арештом у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном, а тому, на його думку, підлягає скасуванню.
Про дату, час та місце проведення судового засідання ОСОБА_3 повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.11), проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Неявка учасників процесу, у відповідності до ст. 174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна судом було встановлено, що вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2019 автомобіль CHERY A 15 AMULET, д/н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потребидосудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки може призвести до втрати об`єктів, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Доводи ОСОБА_3 щодо того, що вищевказаний автомобіль є невід`ємною частиною його побуту, не є безумовною підставою для скасування арешту майна, оскільки, як зазначено вище, автомобіль «CHERY А 15 AMULET» р.н. НОМЕР_1 є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля не втратив своєї актуальності, а тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ст.376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1