У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівна Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 14.05.2020 р. включно.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах обвинувачений та захисник просять ухвалу суду скасувати; постановити нову ухвалу, якою змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
________________________________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/512/20 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 186 ч.2 КК категорія: продовження строку Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

тримання під вартою

Узагальнені доводи апелянтів.
Апелянти вважають ухвалу суду необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню.
Звертають увагу на те, обвинувачений по цьому ж кримінальному провадженню ОСОБА_10 був звільнений з під варти.
Вказують на те, що ризики зазначені прокурором є упередженими і не підтвердженими.
Апелянти наголошують, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, на його утриманні знаходяться малолітня дитина та дружина, має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики від односельців.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000150, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, наявні ризики, із числа регламентованих ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, на моменти їх вчинення мав не зняту і непогашену судимість, а також переховувався на території іншої області, незаконного впливати на потерпілих і свідків, які наразі судом не допитані, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить його попередня поведінка. Інші більш м`які запобіжні заходи не здатні гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились, інші запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд прийшов до наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000150, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжких злочинів, раніше судимий за корисливий злочин, на момент затримання не мав місця роботи та легальних джерел доходу. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Враховуючи вищенаведене, посилання обвинуваченого на позитивні характеристики, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та інше не можуть бути безумовними підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Окрім того, не є слушними посилання апелянтів на наявність у обвинуваченого хронічних захворювань, як на підставу для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально профілактична і протиепідемічна робота в слідчих ізолятарах організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.
Так, медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО. Не надано таких даних обвинуваченим і в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: