печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши за клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0007327,

В С Т А Н О В И В :
14.02.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0007327.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

За своїм змістом, скарга на бездіяльність слідчого (як зазначено заявником в її тексті) направлена на скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0007327, тобто направлена на вчинення дій, передбачених ст. 174 КПК України.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб (учасників кримінального провадження в розумінні ст.3 КПК України) на звернення з клопотаннями про скасування заходів забезпечення кримінального провадження до слідчого судді, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові по справі №643/3614/19 (провадження №14-479цс19) від 08.11.2019 року, слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення заходу забезпечення кримінального провадження виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження до набрання чинності цим Кодексом, КПК України не передбачає.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з долученої до матеріалів провадження відповіді на адвокатський запит ОСОБА_4 від 11.03.2020 року №24/М-7аз за підписом старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 , 10.01.2020 року у відповідності до вимог ст. 284 ч.1 п.1 КПК України, старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0007327.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Таким чином, у зв`язку із закінченням стадії досудового розслідування, у межах якого слідчий суддя уповноважений розглядати клопотання про застосування та/або скасування заходів забезпечення кримінального провадження та здійснювати судовий контроль, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки у зв`язку із закінчення стадії досудового розслідування, вирішення вимог звільнення майна з-під арешту за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Частиною 6 статті 9 КПК України, передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1-35, 174, 283, 284, 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0007327.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1