ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/837/20 Справа № 186/1990/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю:
секретаря - ОСОБА_6 ,
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, продовжено строком до 15.50 години 20 лютого 2020 року, включно. Відмовлено в задоволенні клопотання керівника ГО Благодать- ОСОБА_9 про передачу обвинуваченого ОСОБА_5 на поруки членам правління громадської організації.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, є особою раніше судимою за вчинення злочинів з корисливих мотивів, сталих соціальних зв`язків та місця реєстрації на території м.Першотравенська не має, офіційно не працює, у зв`язку з чим може переховуватись від суду та, перебуваючи на свободі, продовжити вчиняти інші злочини, що свідчить про схильність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, тому суд вважав, що ризики які були наявні при обранні запобіжного заходу, не зменьшились та продовжують існувати, та вказані обставини виключають об`єктивну можливість застосування щодо обвинуваченого іншого більш м"якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги про скасування ухвали обвинувачений обґрунтовує тим, що судом першої інстанції здійснюється судовий розгляд провадження щодо нього, однак він не отримував обвинувальний акт, не був ознайомлений із матеріалами кримінального провадження, не отримував від слідчого зміни підозри про перекваліфікацію його дій з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 187 КК України. Також, вказує, що судом не було враховано, що потерпілий ОСОБА_10 не звертався із заявою про визнання його потерпілим, не взято до уваги й наявність у нього на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_11 , 2008 року народження, а також факту отримання від Центру зайнятості направлення на роботу до Першотравенському РМЗ, де він має намір офіційно працевлаштуватися, однак не встиг пройти медичний огляд. Окрім того, обвинувачений зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання керівника ГО Благодать про передачу його на поруки членам правління цієї громадської організації.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом встановлено, що 23 грудня 2019 року судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 й доводи захисника в його інтересах про зміну запобіжного заходу на більш м`який - передача на поруки громадській організації, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, та обставини злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, а також відомості про особу ОСОБА_5 , й відповідно наявність передбачених п.п.1, 5, ч.1 ст. 177 КПК ризиків переховування від суду та те, що перебуваючи на свободі, він може продовжити вчиняти інші злочини, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, міцні соціальні зв`язки, намір офіційно працевлаштуватися до Першотравенського РМЗ, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Всі викладені обвинуваченим апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Доводи скарги ОСОБА_5 про не отримання від слідчого встановлених законом процесуальних документів про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 187 КК України, не заслуговують на увагу, як такі, що висновків суду про необхідність продовження застосування запобіжного заходу спростувати не можуть. Окрім того, з обвинувального акту, який надійшов до суду першої інстанції видно, що дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України, тоді як обставини дотримання органом досудового розслідування вимог КПК України, зокрема при зміні повідомлення про підозру, підлягають перевірці на стадії судового розгляду.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним, вмотивованим і обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 -залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4