У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000128 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині стягнення витрат на залучення експертів. Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання щодо стягнення витрат на залучення експертів.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Згідно положень ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Згідно, ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 572 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 572 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині стягнення витрат на залучення експертів.

Зауважує, що відповідно до ЗУ «Про судову експертизу», а саме ст. 15, проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 31.12.2018 року близько 09:00 год., більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 знаходилось у квартирі АДРЕСА_2 , де останні виконували ремонтні роботи по установці теплих полів та фарбування трубопроводу. Під час виконання ремонтних робіт у останніх виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме газового котла марки Weili we 24 kW, який належить ОСОБА_9

31.12.2018 близько 16:22, ОСОБА_8 , спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , із квартирі АДРЕСА_3 , яка розташована за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого, шляхом вільного доступу, таємно, протиправно заволоділи газовим котлом марки Weili we 24 kW вартістю 9610 грн. 60 коп., який належить ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 9610 гривень 60 копійок.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1144 грн. стягнуті з обвинувачених пропорційно на користь держави.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000128, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.11.2019р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 572 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Цим же вироком ОСОБА_8 , відносно якого вирок не оскаржується, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 572 грн.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат на залучення експертів.

Апеляційний суд вважає, сказані вимоги захисника безпідставними та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального Закону України.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі та в разі, якщо обвинувачуються декілька осіб, вирішує питання про стягнення процесуальних витрат щодо кожного обвинуваченого.

З нормативного розуміння наведених норм кримінального процесуального закону видно, що процесуальні витрати підлягають чіткому розподілу між обвинуваченими.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції судові витрати розподілив між обвинуваченими та ухвалив стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 572 грн., з кожного. Тобто, рішення щодо процесуальних витрат, ухвалено судом з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. А тому підстав для його зміни апеляційний суд не вбачає.

З огляду на наведе, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: