н/п 1-кп/490/491/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000065, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововолодимирівка, Єланецького р-ну, Миколаївської обл., громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія 3 відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "матрос",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
20.03.2017 р. о 08 год. 30 хв. матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія 3 відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,216,221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1,3 ч. 2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
30.03.2020 р. встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 та останнього доставлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.
Таким чином, матрос ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, тобто у вчиненні дизертирства - самовільному залишенні військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за викладених вище обставин, та вказав, що жодних обставин, встановлених в ході досудового розслідування він не оспорює, вину визнає та у вчиненому щиро кається. Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні дизертирства, тобто у самовільному залишенні військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.408 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.408 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1