Справа № 206/1615/20
Провадження № 1-кп/206/187/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000150 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000150 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , мотивоване тим, що 30.03.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 186 КК України та разом з цим, ухвалою Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 30.03.2020 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів тобто по 28 травня 2020 року включно. 14 квітня 2020 року слідчим СВ Самарського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 складено відносно ОСОБА_4 обвинувальний акт по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який затверджено прокурором та скеровано до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 27 квітня 2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська призначено судовий розгляд на підставі вищезазначеного обвинувального акту. Прокурор вважає обгрунтованим обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу прокуратури та суду. Окрім цього, ОСОБА_4 офіційно незареєстрований, не має стійких соціальних зв`язків, він не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, неповнолітніх дітей не має, у нього не має потреби доглядати за своїми батьками. Крім того, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив новий умисний злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України. Вищевказані обставини можуть спонукати ОСОБА_4 до вчинення нових умисних корисливих злочинів.

Враховуючи вищевикладене, застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найтяжчого запобіжного заходу, слід розглядати як крайню необхідність, оскільки всі інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, вважає встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу прокуратури та суду; - про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів, крім того, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив новий умисний корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України. Так як злочин, не пов`язаний із застосуванням насильства та зброї, прокурор вважає за можливе внесення застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з чим клопоче застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з визначенням розміру застави не менше ніж п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, так як вже два місяці перебуває під вартою, інкримінованого злочину не скоював.

Захисник-адвокат в судовому засіданні просив вімовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане суду клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк до 6 років, та вважає наявними підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявні ризики,передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу прокуратури та суду; - про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів, крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як то соціальні зв`язки обвинуваченого, вік та стан здоров`я обвинуваченого, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_4 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином
Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що дане кримінальне провадження в Самарському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться з 15.04.2020 року, та воно призначене до розгляду на 12.05.2020 року, на даний час допитаний обвинувачений, потерпіла та свідки сторони обвинувачення, ще один свідок сторони захисту, отже судовий розгляд триває безперевно та в розумні строки.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не перешкоджає інтересам правосуддя.
Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Крім того, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
При цьому, обвинуваченому може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.
В зв`язку із чим, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01.01.2020 - 2102 грн. Враховуючи характеризуючи данні обвинуваченого, розмір інкримінуємого заподіяння шкоди, вважаю, що сума у розмірі 30 прожиткових мінімумів, тобто 63060, 00 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.
У відповідності до ст. 194 КПК України, на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 23 липня 2020 року включно.
Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63060,00 грн., дана сума є достатньою для внесення її як застави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; - не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з дня звільнення з під варти під заставу.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі невиконання цих обов`язків ОСОБА_4 до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає чинності негайно, підлягає обов`язковому виконанню, але відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 року за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, може бути оскаржена учасниками судового провадження шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1