ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/706/20 Справа № 215/883/16-к Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001948 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що 17.09.2019 року Верховним Судом було скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року, а 13.11.2019 року Дніпровським апеляційним судом було скасовано вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.02.2017 року.
Зазначає, що суд першої інстанції повинен викликати потерпілого до суду, однак потерпілий в судові засідання не з`являвся та з`являтися не буде, оскільки ніхто не знає де він знаходиться, а тримати його під вартою доки не з`явиться потерпілий не є доцільним, окрім того строк, який був визначений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.02.2017 року, він відбув.
Звертає увагу на те, що він не має наміру переховуватися від органів слідства, вчиняти інше кримінальне правопорушення, зобов`язується офіційно працевлаштуватися, окрім того, на те, що потерпілий подавав клопотання щодо відсутності претензій до нього.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2020 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вказує на ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, в разі визнання його винуватим; за цим кримінальним провадженням не допитаний потерпілий та свідки, тому існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ніде не працює та не має засобів до існування, а тому суд дійшов висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до матеріалів провадження, в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001948 від 31.10.2015 року щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 13.01.2016 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 27.12.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані не в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність того ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, триває судовий розгляд кримінального провадження та не розпочато дослідження доказів.
Разом з тим, ризик незаконно впливу на потерпілого та свідків, яких судом не допитано у цьому кримінальному провадженні в ході нового судового розгляду, колегія суддів вважає таким, що не доведений прокурором, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 в цій частині містить посилання лише на фабулу обвинувачення, при цьому матеріали провадження не містять фактів, які підтверджують вплив на свідків, потерпілого з метою уникнення виконання покладених процесуальних обов`язків.
Крім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є недоведеним прокурором, оскільки ОСОБА_7 є особою раніше не судимою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є частково обґрунтованими, оскільки ризик переховування від суду зазначений в клопотанні прокурора та встановлений в ухвалі суду.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції не в повному обсязі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, а саме з 13.01.2016 року, а також, що вказане кримінальне провадження перебуває лише на стадії підготовчого судового засідання, тому зазначене свідчить про те, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

З урахуванням зазначеного, а також, що у цьому провадженні існує ризик, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на його утриманні перебуває непрацездатна матір похилого віку, та враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, які дають можливість застосувати більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та зможуть запобігти переховуванню від суду, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст. 181 КПК України, із забороною ОСОБА_7 цілодобового залишати місце постійного проживання до 24 лютого 2020 року, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ст. 407 КПК України, а апеляційна скарга обвинуваченого - частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року - задовольнити частково.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 рокущодо ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24 лютого 2020 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі зобов`язання:

- прибувати до суду за першою вимогою на визначений час;

- не залишати цілодобово місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає обвинувачений, без відповідного дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну постійного місця проживання;
- не спілкуватись із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.
Звільнити з-під варти ОСОБА_7 негайно.

Копію ухвали направити на виконання на адресу начальника Державної установи Криворізька установа виконання покарань №3 та начальника Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних керівників в кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 3.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3