Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1699/19
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
Іменем України
Слідчий суддя Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю - секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
володільця майна ОСОБА_4 ,
розглянувши в смт.Ружині Житомирської області
в с т а н о в и в:
В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що підстав для вилучення його транспортного засобу не було, його автомобіль не є предметом вчинення злочину так як відсутні достатні докази що вказують на вчинення ним кримінального правопорушення та в даному провадженні він є свідком. Посилаючись на наведене, положення ст. ст.167 173, ст. ст. 233 236, ст. 284 КПК України а також ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт накладений на автомобіль.
В судовому засіданні заявник клопотання підтримав з наведених в ньому підстав, та просив його задовольнити, пояснив, що вказану ухвалу про арешт майна в апеляцыйному порядку не оскаржував.
Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, та просила не скасовувати ареш автомобіля, так як вказівни прокурора не виконанні в поному обсязі, крім того в процесі слідства з даним автомобілем можуть бути призначені додаткові експертизи.
Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника та слідчого, дослідивши надані заявником документи, дійшов висновку про наступне.
Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або арешт накладено необгруновано.
Клопотання про накладення арешту на автомобіль слідчим було мотивовано тим, що у слідства наявна необхідність у проведенні експертних досліджень з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення.
Накладаючи арешт на вказаний автомобіль, слідчим суддею було враховано, що на належному ОСОБА_4 автомобілі було виявлено сліди кустарного зварювання робіт та інший відтінок фарби, автомобіль міг зберегти на собі сліди злочину та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню під час даного кримінального провадження.
Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що висновок слідчого судді про накладення арешту на майно обґрунтований відповідними положеннями КПК України, а також із з`ясуванням обставин, які свідчать про необхідність арешту майна та перевіркою доказів на підтвердження таких обставин.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що доводи заявника про необґрунтованість накладення арешту на майно, є безпідставними і зводяться лише до незгоди з ухвалою слідчого судді про арешт майна, яка в установленому законом порядку власником тимчасово вилученого майна не оскаржувалась в апеляційному порядку.
При цьому, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту. Окрім того слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За правилами ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд приміщення, речей та документів. При огляді слідчий має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.
Те, що по даному кримінальному провадженню відпала потреба в подальшому арешті майна, заявником не доведено.
Як вбачається з пояснень слідчого, у даному кримінальному провадженні досудове розслідування триває та можливе залучення вказаного речового доказу.
Таким чином, є всі підстави вважати, що вказане майно можливо використовувати як доказ у кримінальному провадженні, про що підтвердив слідчий.
Тому, слідчий суддя вважає, що при наявності не скасованої ухвали слідчого судді про арешт майна і не закінчення строків досудового розслідування, в судовому засіданні заявник не довів, що арешт накладено необґрунтовано, а також, що на даний час відпала потреба в арешті майна заявника, тому в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.
Керуючись ст.174 КПК України , слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .