Дата документу Справа № 316/217/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 316/217/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/912/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 27 квітня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 березня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької областіперебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на доводи та обґрунтування викладені у клопотанні та матерали провадження.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької областівід 12 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на строк на 60 днів до 20.05.2020 року. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого та наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою суду зазначила, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України судом та прокурором не доведений. Так, ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочин останній не збирається. Вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання у м. Енергодарі, сім`ю, неофіційно працює за договорами будівельного підряду, ОСОБА_8 є інсулинозалежною людиною, оскільки має захворювання на цукровий діабет першого типу і він потребує лікування та проведення операції, тому на думку захисту, застосування цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 сприятиме належному медичному лікуванню та буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. Просить змінити ухвалу суду та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 2 місяці.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловила заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Так, переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

З огляду на заявлені апелянтом доводи та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 12 березня 2020 в судовому засіданні суду першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченогоОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою. Так, судом встановлено, що ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст.177 КПК України не зменшився, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоречним, з чим з урахуванням обставин справи, відомостей щодо особистостіОСОБА_8 , погоджується і апеляційна інстанція.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та доводи обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував особу та репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 ,який офіційно не працевлаштований, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на теперішній час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, що у своїй сукупності засвідчує доведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Навіть зі спливом часу, враховуючи наведені вище обставини, раніше встановлений ризик по відношенню до особи обвинуваченого не втратив своєї актуальності.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо ризиків незаконного впливу на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню не встановлені судом у своєму рішенні,а отже апеляційною інстанцією не перевіряються.

Твердження апелянтащодо позитивних відомостей про особу обвинуваченого у вигляді постійного місця проживання та наявності у нього сім`ї не здатні спростувати висновок суду стосовно недоцільності застосування альтернативного запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на захворювання обвинуваченого на цукровий діабет і потреба у лікуванні, а тому необхідно застосувати до нього домашній арешт, апеляційна інстанція не бере до уваги, оскільки об`єктивних даних про неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору через стан здоров`я матеріали провадження не містять.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 березня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4