Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/917/19
Провадження № 1-кп/935/110/20
У Х В А Л А
Іменем України
04 травня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження №0000322 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певну пору доби сплив 26.04.2020, разом з тим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на даний час, оскільки обвинувачений вчинив умисний особливо тяжкий злочин, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, не працюючий, не одружений, отже міцних соціальних зв`язків не має, у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, існують ризики переховування останнього від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а крім того, ОСОБА_6 порушив умови попередньо обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певну пору доби, зокрема 04.02.2020.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисники заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, зазначивши, що підстави для цього відсутні, оскільки це є винятковий запобіжний захід. Просять обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисників, вивчивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, згідно вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до п.1 ст.6 вказаної Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, приймаючи рішення щодо обрання міри запобіжного заходу, судом враховується особа обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, має групу інвалідності, має постійне місце проживання, протягом всього періоду судового розгляду з`являвся за викликом суду, а крім того, свідки та безпосередньо сам обвинувачений допитані у судовому засіданні, матеріали кримінального провадження досліджені, а отже, зазначені прокурором ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть слугувати виключною підставою для тримання обвинуваченого під вартою. Тому, колегія суддів дійшла висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід буде являтись відповідним стримуючим фактором та може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.176, 177, 178, 181, 194, 196, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду та, у відповідності до положень ч.5 ст.194КПК України, заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду.

Строк дії ухвали 2 місяці, тобто до 04 липня 2020 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3