Справа № 142/1036/18
Провадження №11-кп/801/746/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000247 від 15.06.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000247, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2020 року призначено судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області в складі суду присяжних, на підставі обвинувального акта, згідно якого ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 07.05.2020 року до 05.07.2020 року включно.

Захисник ОСОБА_6 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду від 07.05.2020 року, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу, якою призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 скасувати.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що
суд першої інстанції грубо порушив вимоги КПК України, вийшов за межі своїх повноважень та продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки ч.3 ст. 315 КПК України не містить положення про продовження будь-якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила відмовити, зазначила, що ч.3 ст. 315 КПК України передбачає продовження раніше обраного запобіжного заходу, звернула увагу, що Вінницьким міським судом Вінницької області раніше продовжувався обраний під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 ,ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, вказав, що суд першої інстанції не наділений повноваженнями в підготовчому судовому засіданні вирішувати питання щодо продовження запобіжного заходу, оскільки це не передбачено вимогами ст. 315 КПК України, вважає, що судом порушено вимоги КПК України при призначенні захисника ОСОБА_10 та його участі у підготовчому засіданні, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не містить доводів, щодо порушень, які стосуються на думку захисту участі захисника ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні, тому суд апеляційної інстанції не вважає за доцільне відповідно ст. 404 КПК України перевіряти вказані під час апеляційного розгляду обставини.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 18.06.2018 року ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в подальшому строк тримання під вартою в підготовчому судовому засіданні за період з 26.09.2018 року по 13.03.2020 року було продовжено ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області .
07 травня 2020 року в підготовчому судовому засіданні, в порядку ст. 315 КПК України, судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Щодо доводів захисника про неможливість продовження під час проведення підготовчого судового засідання запобіжного заходу, який було обрано особі на стадії досудового розслідування, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими.
Обгрунтовуючи свою позицію в цій частині, захисник посилається на те, що на підставі ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право лише обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого, що, на думку захисника, унеможливлює продовження такого запобіжного заходу.
Між тим, як видно з ч. 3 ст. 315 КПК України, за відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим
Дія положення третього речення ч.3 ст. 315 Кодексу, як вбачається з його змісту, поширюється на всі види заходів забезпечення кримінального провадження, які були обрані щодо підозрюваної особи на стадії досудового розслідування.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (п. 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", п. 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").
З огляду на викладене, у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти з цього приводу вмотивоване рішення.
Окрім того, слід наголосити на тому, що як видно зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.06.2018 року відносно ОСОБА_7 , рішення про продовження запобіжного заходу стороною захисту не оскаржувалися, що дає підстави вважати, що сторона захисту погоджувалась з таким запобіжним заходом.
Суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням прокурора обгрунтовано продовжив запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, який відносно нього був застосований під час досудового розслідування.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, перевірив обгрунтованість клопотання прокурора, обставини, які мають значення для прийняття рішення.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000247 від 15.06.2018 року скерований до Вінницького міського суду, проведено підготовче судове засідання.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину в період іспитового строку, за який в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк або довічне позбавлення волі, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області в підготовчому судовому засіданні від 07.05.2020 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4