Справа № 495/5620/19
Номер провадження 1-кс/495/4707/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця села Раковець, Сорокського району, Республіки Молдова, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
19.09.2019 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що 02 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, точний час вході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на території пансіонату «Горний Орел», розташованого за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий Берег, 4, проходив повз кімнату відпочинку №105, спального корпусу зазначеного пансіонату, звернувши увагу на те, що вікно відчинено, у нього виник умисел на крадіжку майна з вказаної кімнати.
Реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись, що мешканці кімнати сплять, а біля будинку нікого немає і його дії не будуть помічені, через незачинене вікно проник до вказаної кімнати.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно, з кімнати № НОМЕР_1 в будинку на базі відпочинку «Горний Орел», розташованої за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, станція Лиманська, бульвар Золотий Берег, 4 скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Huawei» Nova lite 2017 SLA-L22, темно-синього кольору, вартістю 3000 гривень, чохла-книжки зі шкірозамінника світло-коричневого кольору, вартістю 200 гривень, карти пам`яті micro-CD об`ємом пам`яті 32 ГБ, вартістю 150 гривень, що належать ОСОБА_7 , спричинивши останній шкоду у розмірі 3350 (три тисячі триста п`ятдесят) гривень.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Окрім того, встановлено, що 02 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, точний час вході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на території пансіонату «Горний Орел», розташованого за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий Берег, 4, проходив повз житловий вагончик (без номеру), звернувши увагу на те, що вхідні двері були відчинені, у нього виник умисел на крадіжку майна з вказаного вагончику.
Реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись, що мешканці вагончику сплять, а біля нього нікого немає, тим самим його дії не будуть помічені, через незачинені двері проник до вказаного житлового вагончику.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно, з житлового вагончику (без номеру) пансіоната «Горний Орел», скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Huawei» P Smart, чорного кольору, вартістю 6000 гривень, чохла-книжки зі шкірозамінника сірого кольору, вартістю 150 гривень, що належать ОСОБА_8 , спричинивши останній шкоду у розмірі 6150 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

03 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаної із проникненням у сховище, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Слідчий вказує, що під час досудового розслідування, ОСОБА_4 за місцем його реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , яке є місцем визначеного йому для відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, надсилалось повідомлення про необхідність з`явитись.
Також, здійснювались неодноразові виклики на мобільний телефон вказаний ОСОБА_4 як контактний, а саме НОМЕР_2 , останній на дзвінки не відповідав та його номер телефону знаходився поза зоною досягнення. 12.07.2019 року о 10 годині 08 хвилин на мобільний номер ОСОБА_4 НОМЕР_2 було направлено смс-повідомлення про необхідність з`явитись до слідчого та вийти на зв`язок, однак останній так на зв`язок і не вийшов. По теперішній час ОСОБА_4 , знаючи та розуміючи, що він був повідомлений про підозру, до нього було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та роз`яснено обов`язки, покладені судом про необхідність з`являтись за викликом до слідчого та прокурора, здати паспорт громадянина України та закордонний паспорт, а також повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання, на зв`язок не виходить та місцезнаходження останнього не відомо.
Під час досудового розслідування прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся о Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001503 від 02.07.2019 року відносно ОСОБА_4 .
В ухвалі Одеського апеляційного суду у провадженні 11-сс/813/1247/19, номер справи: 495/5620/19 1-кс/495/3372/19 від 13.08.2019 року зазначено, що на день апеляційного розгляду апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи під домашнім арештом, порушив покладені на нього обов`язки, оскільки будучи повідомленим належним чином судом, прокурором та слідчим про час і місце розгляду апеляційної скарги, не з`явився до апеляційного суду, що може свідчити про порушення підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, а також про його можливе переховування від органу досудового розслідування та суду.
Окрім того, отримано відомості від Березанського відділення поліції ОВП ГУНП в Миколаївській області про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , яка визначена місцем реєстрації та відбуття цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 , останній не мешкає та не з`являвся, тим самим порушив умови домашнього арешту.
Також слідчий вказу, що здійснюючи дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 органом досудового розслідування проведено оперативну роботу по встановленню місцезнаходження останнього, однак за результатами проведеної роботи встановлено, що за місцем реєстрації ОСОБА_4 не мешкає та місце проживання останнього не відомо.
Враховуючи викладене та те, що місцезнаходження ОСОБА_4 на теперішній час не відомо, останній ухиляється від з`явлення до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, прокурора та суду свідчить про те, що він здійснює усі можливі заходи щодо уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення ним тяжких злочинів, та може допустити настання ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Водночас, відповідно до вимоги на судимість встановлено, що у 2018 році під час досудового розслідування співробітниками Березанського відділення поліції ОВП ГУНП в Миколаївській області кримінального провадження №0000632 від 25.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_4 перебував у розшуку як особа, що переховується від органів досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушеня, у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України вважаю, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість та зухвалість під час вчинення злочинів, може призвести до вчинення підозрюваним інших тяжких кримінальних правопорушень.
Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , показами підозрюваного ОСОБА_4 , а також вилученими у підозрюваного ОСОБА_4 речовими доказами, а саме викраденими мобільними телефонами марки «Huawei» P Smart та «Huawei» Nova lite 2017 SLA-L22, які є речовими доказами по кримінальному провадженню.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний проживає в іншій області, а саме: АДРЕСА_1 , незаконно впливати на свідків, окрім того він їздить територією України, де може вчиняти подібні аналогічні кримінальні правопорушення.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування, а також може вчиняти інші злочини, враховуючи те, що він раніше судимий за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, ніде не працює, свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам, застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, зауважив, що підозрюваний тривалий час переховувався від органів досудового розслідування та на виклики не з`являвся.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не погодився з клопотанням слідчого про обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що весь час він зі своєю громадянською жінкою проживає у належному йому будинку за вказаною адресою. Зазначив, що факт вчинення ним кримінального правопорушення визнає, наміру переховуватись та чинити перешкоди слідству не було, а про його розшук взагалі нічого не знав. Ніяких викликів про необхідність з`явитись до органів досудового розслідування не отримував, номер мобільного не працює, так як мобільний телефон був втрачений. Просив суд обрати йому міру запобіжного заходу, не пов`язану з позбавленням волі. Зобов`язався з`являтись до органів досудового розслідування за першою необхідністю.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала думку свого підзахисного, не погодилася з клопотанням слідчого, вважала його необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам по справі. Вказала, що слідчим ризики викладені в клопотанні не доведені. Просила суд у задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати її підзахисному міру запобіжного заходу не пов`язану з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 02.07.2019 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001503за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

03.07.2019 року у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч.3 ст.185 КК України, карається позбавленням волі на від трьох до шести років.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , показами підозрюваного ОСОБА_4 , а також вилученими у підозрюваного ОСОБА_4 речовими доказами, а саме викраденими мобільними телефонами марки «Huawei» P Smart та «Huawei» Nova lite 2017 SLA-L22, які є речовими доказами по кримінальному провадженню.

Таким чином, ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

За твердженням слідчого, ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні, не позбавлений можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зможе протиправно впливати на свідків, інших осіб, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що досудовим слідством не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний ОСОБА_4 намагався вчинити якусь дію, передбачену ч.1 ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, в наявних матеріалах справи відсутні та в ході судового розгляду не встановлено жодних належних та допустимих доказів про навмисне переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. А також ні слідчим в своєму клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не надано ніяких підтверджень про належний виклик підозрюваного до органів досудового розслідування.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, вважаю, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 діб, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто з 17.01.2020 року до 16.03.2020 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків.
Ухвалу направити для виконання до СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 21.01.2020 року об 11 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1