Справа № 456/4140/19
Провадження № 1-кп/456/159/2020
УХВАЛА
про продовження строків тримання під вартою

21 травня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий при розгляді кримінального провадження №0001156 від 27.09.2019 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості та тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, а відтак, з метою усунення небезпеки впливу обвинуваченого на вказаних осіб, слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання прокурора, просить суд обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо клопотання прокурора, просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, вказала, що ризики, наведені прокурором у клопотанні не підтверджені жодними доказами, клопотання необгрунтоване та немотивоване. Просить суд врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання і відсутні жодні дані, що останній може ухилятися від явки до суду.

Суд, заслухавши думку прокурора, потерпілої, захисника, обвинуваченого, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, а в клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_7 від 10.09.2019 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, який ухвалою слідчого судді від 05.11.2019 продовжено до 09.12.2019 та ухвалою суду від 31.03.2020 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на 60 діб, тобто до 29.05.2020.

Підставою для обрання запобіжного заходу стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на потерпілих, чи продовжити злочинну діяльність, та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (не з`являтись на вимогу слідчого для проведення відповідних процесуальних та слідчих дій, переховуватися від правоохоронних органів).
Підставою для продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,перешкоджати встановленню істини в справі та незаконно впливати на потерпілих.

Суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного ОСОБА_4 під варту та продовження йому 31.03.2020 строку дії вказаного запобіжного заходу до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості та тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, немає постійного джерела доходів, не працевлаштований, немає міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, зокрема 16.09.2015 за ч.1 ст.152 КК України до 5 років позбавлення волі; 26.02.2019 за ч.2 ст.185 КК до 4 місяців арешту, а відтак може уникати кримінального переслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованих йому діянь, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, в клопотанні захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити, в тому числі, виходячи і з наступного.

Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Факт постійного місця проживання та реєстрації не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Натомість, суд наголошує увагу на тому, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні невеликої тяжкості та тяжкого злочинів; не працевлаштований, немає постійного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, а тому застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про необгрунтованість та невмотивованість клопотання та вважає такі голослівними і такими, що суперечать правовим приписам ст.194 КПК України, суд вважає, що прокурор на виконання вимог ч.2 вказаної статті довела наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, необхідних для продовження строків тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд,

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 21 травня 2020 року до 19 липня 2020 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1