Номер провадження: 11-кп/813/1039/20
Номер справи місцевого суду: 507/406/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , яке міститься в його апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Любашівського райсуду Одеської обл. від 29.08.2019 року відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Любашівка Одеської області, громадянина України, працюючого по найму у населення, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.06.2018 року Комінтернівським райсудом за ч. 3 ст. 408 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,
- засудженого за вчиненязлочину, передбаченогоч. 1 ст. 185 КК України,
установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 червня 2018 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 місяць.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. до 5 год. наступного дня.

Згодом, 24.01.2020 року адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , через суд 1-ої інстанції, подав апеляційну скаргу на вказаний вирок суду, в якій містилася клопотання про поновлення процесуального строку на його оскарження мотивоване тим, що ОСОБА_8 будучи юридично необізнаним, перебуваючи у вкрай тяжкому матеріальному становищі не зміг скористатися послугами захисника та своєчасно оскаржити вирок суду 1-ої інстанції. Про засудження ОСОБА_8 його близькі родичі дізнались лише через тривалий час, оскільки зв`язок з ним було втрачено, оскільки останній був направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав своє клопотання, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти його задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченомуКПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

При цьому п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено що, апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з журналу судового засідання від 29.08.2019 року (а.с.53-54), судове провадження було здійснено у встановленому законом порядку із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу, за участю всіх учасників процесу та вирок суду був проголошений в той самий день, коли було проведено судове засідання, підтвердженням чого є наявність диску звукозапису, серійний номер носія: 2019.08.29-11.41 (а.с. 55).

Окрім того, після проголошення вироку, його копія була вручена обвинуваченому ОСОБА_8 , про що свідчить його власноручна розписка (а.с. 58).

З моменту проголошення вироку та його отримання обвинуваченим ОСОБА_8 , будь-яких апеляційних скарг до суду 1-ої інстанції не надходило.

Згодом, відповідно до розпорядження головуючого по справі вирок Любашівського районного суду Одеської області від 29.08.2019 року, щодо ОСОБА_8 набрав законної сили та підлягає негайному виконанню (а.с. 58).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо … суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає доводи адвоката ОСОБА_7 щодо не можливості своєчасного оскарження вироку суду 1-ої інстанції засудженим ОСОБА_8 - голослівними з наступних підстав.

Відповідно до резолютивної частини вироку, до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання в період часу з 22 год. до 5 год. наступного дня.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 залишаючись на свободі, отримавши копію вироку суду 1-ої інстанції в день його проголошення, у разі його незгоди із зазначеним судовим рішенням, мав реальну можливість, у встановлений законом 30 денний термін, подати апеляційну скаргу, натомість не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 24 КПК України.

Згодом, на виконання вищезазначеного розпорядження суду 1-ої інстанції, засуджений ОСОБА_8 був затриманий та 27.10.2019 року доставлений до Вознесенської ВК № 72 Миколаївської обл. для відбуття призначеного йому покарання, що підтверджується відповідними повідомленнями (а.с.64-65).

Твердження адвоката ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_8 після засудження тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на повноваження адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 .

Так, ст. 48 КПК України передбачає, що захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.
Натомість, ч. 4 ст. 46 КПК України передбачає, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених ст. 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Разом з тим, до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 доданий договір про надання правової допомоги від 01.11.2019 р., укладений між ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_7 ..

Проте, згоди ОСОБА_8 на укладення такого договору в його інтересах ОСОБА_9 , до апеляційної скарги не додано.

При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно з вироком суду ОСОБА_8 не одружений та відповідно до довідки з місця проживання (а.п. 36), за адресою: АДРЕСА_1 він зареєстрований одноособово.

Будь-яких документів, на підтвердження факту прохання засудженого ОСОБА_8 залучити для участі в справі в якості захисника адвоката ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції надано не було.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що після укладання 01.11.2019 р., вищевказаного договору про надання правової допомоги, апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_7 до суду 1-ої інстанції була подана лише 24.01.2019 року, а саме більше ніж через два з половиною місяці, що свідчить про відношення адвоката ОСОБА_7 до своїх професійних обов`язків та долі засудженого ОСОБА_8 ..

Апеляційний суд також враховує позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, в якій визнано право особи, яка не брала участі у судовому розгляді кримінального провадження, на оскарження судового рішення, якщо таке рішення стосується інтересів такої особи.

Натомість, відповідно до п. 2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 1.10.2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження … або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження вироку Любашівського районного суду Одеської області від 29.08.2019 року відносно ОСОБА_8 , був пропущений не з поважних причин, тому вважає за необхідне залишити без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, а апеляційну скаргу повернути останньому у зв`язку із відмовою в поновленні строку.

Керуючись ст.ст. 24, 117, 395, 396, 399, 370, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , яке міститься в його апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Любашівського райсуду Одеської області від 29.08.2019 року

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Любашівського райсуду Одеської області від 29.08.2019 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчинені злочину передбаченому ч.1 ст.185 КК України,- повернути особі, яка її подала, в зв`язку з відмовою в поновленні пропущеного строку для його оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4