Провадження № 1кп/201/70/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 квітня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002313 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-09.06.2005 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою від 07.03.2006 Дніпропетровського апеляційного суду змінено до 3 років позбавлення волі; 28.02.2008 звільнився за відбуттям покарання;

-22.09.2008 Леніським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнився 13.08.2011 за відбуттям покарання;

-18.12.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська до 3 років позбавлення волі, звільнений 16.03.2018 за відбуттям покарання;

-14.08.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-04.12.2019 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

12.09.2018 близько 20-00 годин ОСОБА_3 , знаходячись на Монастирському острові у м. Дніпро, отримав від ОСОБА_5 на тимчасове зберігання сумку чорного кольору, після чого у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Далі ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв з сумки чорного кольору, яка належить ОСОБА_5 три купюри номіналом по 200 гривень на загальну суму 600 гривень, які приховав у кишеню штанів, що були одягнені на ньому та з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав пояснення, які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється злочином середнього ступеню, дані про особу обвинуваченого, який судимий і вчинив новий злочин незадовго до призначення покарання за попереднім вироком, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває з 02.10.1997 р. під диспансерно-динімачним наглядом з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 ,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2019 до трьох років позбавлення волі суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим призначеним попереднім вироком суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2019, визначивши до відбуття три роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 01.07.2019 по день набрання вироком законної сили

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1