Справа № 711/9472/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року

м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0005661 від 12.10.2019 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, є батьком неповнолітнього дитини 2008 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
29.09.2019 близько 07 години 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в русі поруч з ОСОБА_4 біля магазину «Абсолют» що по вул.Ю.Іллєнка 64/1 в м.Черкаси, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар лівою рукою, а саме внутрішньою стороною долоні в область перенісся ОСОБА_4 , від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на підлогу, тим самим спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді травми носу з переломом кісток носу, травму правого ока з ушкодженням (ерозією) рогівки ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1203 від 22.11.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За такий злочин суд визнає ОСОБА_5 винуватим, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
1.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, показав, що потерпілу знає близько 2 років, з яких 1 рік проживали разом. Незадовго до події вони посварились. Він дійсно 29.09.2019 прибув до магазину «Абсолют», що по АДРЕСА_3 , де працює ОСОБА_4 , щоб поспілкуватись з приводу конфліктної ситуації, яка склалась напередодні. Він приїхав до потерпілої на роботу, так як вона не відповідала на телефонні дзвінки. Події відбулись біля магазину. Образливі вислови потерпілої в його бік, тривалі сварки стали приводом того, що він вдарив потерпілу. Жалкує про те, що вчинив.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами:

2.Із показань потерпілої ОСОБА_4 встановлено, що з обвинуваченим потерпіла певний час зустрічалась. ОСОБА_5 останні пів року переслідував її, проти її бажання зустрічав з роботи, телефонував, писав телефонні повідомлення з погрозами, таким чином намагався примусити її повернутись до нього. На такі дії вона не реагувала. Були окремі випадки побиття її ОСОБА_5 . Він псував її речі, розбив телефон. Така поведінка обвинуваченого змушувала її ночувати у знайомих. 29.09.2019 близько 07 год. 45 хв. вона йшла на роботу в магазин «Абсолют», де вона працює. Біля магазину до неї підійшов ОСОБА_5 і спитавши «як справи?» без причини вдарив її внутрішню стороною долоні в область носу. Він удару вона впала. Обвинувачений відразу втік. На її думку це він зробив, так як вона не хотіла підтримувати ніяких стосунків з ним. Станом на сьогодні переслідування з боку обвинуваченого продовжуються, він продовжує погрожувати. Ніякої матеріальної допомоги при лікуванні він не надав. Не вірить у щирості каяття обвинуваченого.

3. Показання потерпілої ОСОБА_4 підтверджені показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала, що працює старшим продавцем у магазині «Абсолют», що розташований по вул.Ю.Іллєнка 64/1 в м.Черкаси. Знає потерпілу ОСОБА_4 , яка також працює разом із нею. Обвинуваченого ОСОБА_5 також знає. Їй відомо, що вони деякий час зустрічались. 29.09.2019 вони разом йшли на роботу. О 07 год. 45 хв. біля магазину до них підійшов ОСОБА_5 , привітався, на що ОСОБА_4 ніяк не відреагувала, після цього він вдарив один раз долонею руки потерпілу по обличчю.

4.Показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_8 , яка показала, що вона також працює в магазині «Абсолют», що по вул.Ю.Іллєнка 64/1 в м.Черкаси. Знає потерпілу ОСОБА_4 як колегу. 29.09.2019 о 07 год. 45 хв. вона працювала і знаходилась біля кас. Двері в магазин скляні, тому вона бачила, що відбувалось біля магазину. У вищевказаний час вона побачила, як обвинувачений ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 рукою в обличчя. З потерпілою була інша працівниця магазину ОСОБА_7 .

5.Свої показання потерпіла ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтвердили під час слідчих експериментів, результати яких зафіксовані у протоколах від 11.11.2019 та 20.11.2019 відповідно.

6.Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_4 підтверджені висновком експерта №02-01/1203 від 22.11.2019.

7.Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що такий висновок є недопустимим доказом, так як медична картка на ім`я потерпілої, відомості якої досліджувались експертом, отримана без ухвали слідчого судді з огляду на наступні обґрунтування.

Дійсно конкретний порядок отримання документів в особи, в тому числі в підприємства, оформлений у главі 15 КПК «Тимчасовий доступ до речей і документів». Тимчасовий доступ полягає в наданні слідству документів і речей особою, у володінні якої вони знаходяться, з метою ознайомлення й можливості зробити копії. При цьому ст. 159 КПК встановлено, що такий тимчасовий доступ можливий виключно на підставі ухвали слідчого судді.

Водночас, право отримати документи слідчий має на підставі частини 2 статті 93 КПК України, яка уповноважує сторону обвинувачення (що включає і слідчого, і прокурора) витребовувати та отримувати від, зокрема, підприємств, установ та організацій речі, документи та відомості з метою збирання доказів у кримінальному провадженні. Варто уваги і той факт, що отримання медичної документації також ґрунтувалося на згоді потерпілої ОСОБА_4 на це, яка висловлена в її письмовій заяві.

З огляду на викладене, медична документація на ім`я потерпілої ОСОБА_4 , яка витребувана по запиту слідчого із медичного закладу, де вона лікувалась, відповідно до положень ст. 86 КПК України визнається судом допустимим доказом.

8.Воднчас суд не допускає як доказ інформацію, яка зафіксована на відеозапису з камер спостереження магазину «Абсолют», так як він міг бути отриманий внаслідок тимчасового доступу до речей і документів, на підставі ухвали слідчого судді, суду, що має відповідати вимогам ст. 164 КПК України та виконуватися відповідно до порядку, встановленому ст.165 КПК України. При цьому слід наголосити, що потерпіла ОСОБА_4 не є володільцем вказаної інформації, а тому добровільна передача нею цього запису слідчому не узгоджується із встановленим порядком отримання доказів, що є наслідком визнання відомостей, які зафіксовані на запису із камер спостереження, недопустимим доказом.

Попри те, що такий доказ визнаний судом недопустимим, вина ОСОБА_5 доводиться показаннями самого обвинуваченого, а також показаннями потерпілої, свідків, які узгоджені із висновками слідчих експериментів та висновком судового експерта.

Мотиви призначення покарання.
За ступеню тяжкості злочин, за яким ОСОБА_5 визнаний винуватим, є злочином невеликої тяжкості.

Пом`якшуючі (ст. 66 КК) та обтяжуючи (ст. 67 КК) обставини, судом не встановлені.

Суд не врахував каяття, висловлене обвинуваченим ОСОБА_5 , так як вважає, що такі висловлювання обвинуваченого носять формальний характер. На думку суду розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. При цьому факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину не знайшли своє відображення в матеріалах кримінального провадження, а саме у матеріалах справи відсутні дані (це підтверджено показаннями потерпілої), що обвинувачений відшкодував збитки ОСОБА_4 . Таким чином вибачення обвинуваченого не переконують суд в його щирості.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину; дані про особу винуватого, зокрема відсутність у нього судимостей, те, що він на спеціальних обліках не перебуває.

Врахував суд і конкретні обставини справи та наслідки вчинення злочину, які полягають у тому, що ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місті біля магазину «Абсолют», де, на момент вчинення злочину були присутні інші особи, нехтуючи моральними принципами, в їх присутності вдарив потерпілу, від якого вона впала, а потім усвідомлюючи, що остання перебуває в безпорадному стані, покинув місце пригоди, навіть не намагаючись допомогти ОСОБА_4 .

Суд не може залишити поза увагою ту обставину, коли основним способом у обвинуваченого при вирішенні конфлікту став принцип «хто сильніший, той і має рацію», при тій умові, що фізичний характер дій обвинуваченого був спрямований стосовно особи жіночої статі, яка є значно фізично слабкіше, що завдали шкоди її фізичного здоров`ю.

З цього приводу суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 характеризується неповажним ставленням до людей, та доводить його нехтування до цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_5 у виді арешту на певний строк.

Факт батьківства ОСОБА_5 щодо малолітньої дитини 2008 року народження суд до уваги не бере, так як стороною захисту не доведено, що обвинувачений приймає активну участь у житті дитини, або дитина перебуває на його утриманні. Цю обставину суд не визнає достатньою підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж визначено судом, так як небезпека наслідків такої поведінки мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин суті обвинувачення.

Застосування до ОСОБА_5 цього покарання буде гарантією для його виховання в дусі додержання законів України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Оптичний диск із відеозаписом, який зафіксований з камери спостереження магазину «Абсолют», що розташований по вул.Ю.Іллєнка 64/1 в м.Черкаси, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк три місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - оптичний диск із відеозаписом, який зафіксований з камери спостереження магазину «Абсолют», що розташований по вул.Ю.Іллєнка 64/1 в м.Черкаси, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1