ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
2 грудня 2019 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретареві ОСОБА_4
за участю представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду матеріали судової справи за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 7 листопада 2019 року, якою скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП у Київській області капітана поліції ОСОБА_7 повергнута особі, що її подала, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 7 листопада 2019 року скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП у Київській області капітана поліції ОСОБА_7 , яка полягала у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій, повергнута особі, що її подала.
На обгрунтування слідчий суддя послався на положення ст. ст. 303 та 304 КПК України, зауважив, що ОСОБА_5 пропустив встановлений кримінальним процесуальним законом десятиденний строк оскарження такої бездіяльності, бо клопотання про проведення слідчих дій подавалось до слідчого 10 травня 2019 року, а скарга потерпілого на бездіяльність, що полягала у не розгляді цього клопотання надійшла до суду лише 6 листопада цього ж року, тобто через шість місяців, клопотання ж про поновлення пропущеного з поважних причин строку, з мотивами та обґрунтуваннями цього пропуску скаржник не подавав і не наведені вони в скарзі та долучених до неї відомостях.
Унікальний номер справи: № 755/656/17 Апеляційне провадження № 11сс/824/6681/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
При цьому апелянт акцентує увагу на тому, що вказана бездіяльність слідчого продовжується і до цього часу, посилається на положення ст. ст. 22, 26, 110, 220, 303 КПК України, Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод", статтю 13 вказаної Конвенції, Перший протокол та протоколи 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, рішення Європейського Суду в правах людини, узагальнення судової практики, проведене Вищим спеціалізованим судом України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 квітня 2019 року та наполягає на тому, що, оскільки бездіяльність слідчого до цього часу триває, остільки строк її оскарження потерпілим не пропущено.
Заслухавши доповідь судді, виступ апелянта на підтримку апеляційних вимог, з уточненням, що спочатку він оскаржував бездіяльність слідчого до прокурорів вищого рівня, від яких у серпні 2019 року отримав відповідь, якою вказана бездіяльність була фактично визнана та слідчого усунуто від розслідування цього кримінального провадження а також надав колегії суддів для огляду дві відповіді від прокурорів на його звернення, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами судової справи, а також додатково наданими апелянтом відомостями, судова колегія визнає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути клопотання потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав, а ч. 2 цієї ж статті зобов`язує про результати розгляду клопотання повідомити особу, яка його заявила, про повну або часткові відмову в задоволенні клопотання належить винести вмотивовану постанову, копію якої вручити особі, яка клопотання заявила, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надіслати їй.
Конструкція ч. 1 ст. 304 КПК України зазначає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Лише у випадку, якщо оскаржено рішення слідчого чи прокурора, яке оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Тобто законодавець у цьому конкретному випадку визнав бездіяльність вчиненою з того моменту, коли слідчий, прокурор, не виконав дію, яку зобов`язаний був вчинити у встановлений КПК України строк.
У цьому випадку, оскільки ст. 220 КПК України зобов`язувала слідчого розглянути клопотання, яке надійшло 10 травня 2019 року в строк не більше трьох днів з моменту подання, остільки встановлений цією нормою триденний строк скінчився 13 числа того ж місяця, а отже, за конструкцією ч. 1 ст. 304 КПК України, бездіяльність повинна бути визнана вчиненою 14 травня 2019 року, незалежно від подальшого тривалого невиконання слідчим передбачених ст. 220 КПК України слідчих дій, прийняття чи не прийняття процесуального рішення.
Відповідно саме з 14 травня 2019 року у ОСОБА_5 та його представника - адвоката ОСОБА_6 виникло право на оскарження до слідчого судді цієї бездіяльності, а термін такого оскарження, встановлений ч.1 ст. 304 КПК України в десять днів, скінчився відповідно 24 травня 2019 року.
При цьому, всупереч міркуванням апелянта, звернення зі скаргами до прокурорів вищого рівня, очікування відповідей від цих прокурорів, вказаний термін оскарження бездіяльності до слідчого судді не перериває, не зупиняє, і такі звернення не визначені в законі як обов`язкові попередні дії для подачі скарги на бездіяльність до слідчого судді в наступному.
До того ж, як видно з пояснень самого апелянта, прокурори вищого рівня бездіяльність слідчого визнали, вжили передбачені КПК України заходи, відсторонивши слідчого від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_5 визнаний потерпілим, про що повідомили потерпілого і його представника ще в серпні 2019 року.
Незважаючи на вказане, і з серпня по 6 листопада 2019 року, тобто протягом більше двох місяців, а не у встановлений законом строк, представник потерпілого до слідчого судді зі скаргою не звертався, а звернувшись, клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження бездіяльності не заявив, причини пропуску строку не вказав та їх поважність не обґрунтував.
Таким чином, колегія суддів визнає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність повернути скаргу особі, яка її подала з підстав пропуску встановленого строку оскарження, бо це рішення ґрунтується на матеріалах судової справи та положеннях чинного КПК України, відповідає загально визнаній судовій практиці, є законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Посилання ж апелянта на чинні Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод", статтю 13 вказаної Конвенції, Перший протокол та протоколи 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, рішення Європейського Суду в правах людини, узагальнення судової практики, проведене Вищим спеціалізованим судом України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 квітня 2019 року та інші правові норми, оскільки вони прямо не стосуються питань, вирішених однозначно у ст. ст. 220, 303 та 304 КПК України, є безпредметними, хибними, а тому не можуть бути взяті до уваги у цьому судовому провадженні.
Отже в задоволенні апеляційної скарги потрібно відмовити.
В силу вказаного, керуючись ст. ст. 404?405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 7 листопада 2019 року, якою скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП у Київській області капітана поліції ОСОБА_7 повергнута особі, що її подала, - залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді, - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає

Судді: