Справа № 755/1286/20
№1-кп/755/657/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 08.01.2020 року, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дитину 2018 р.н., працюючого неофіційно продавцем на ринку, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України;

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 06.01.2020 року, близько 11 години 53 хвилин, прийшов до магазину «Єва», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Запорожця. 28 та проходив повз полиць, де виставлено товари. Діючи за заздалегідь підготовленим планом дій, спланованим на вчинення таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто з покупців та персоналу магазину не спостерігає, взяв із полиці чоловічий бальзам після гоління для чутливої шкіри «Нівея» арт. 104088, закупівельною вартістю 99 гривень 20 копійок та станок для гоління чоловічий «Бік Флекс 5» арт. 522824, закупівельною вартістю 259 гривень 20 копійок, які сховав до кишень куртки, в яку був одягнений. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не маючи наміру розраховуватися за товар, ОСОБА_3 вийшов із торгової зали магазину, пройшов лінію кас та магнітні рамки системи «антикрадіжка» разом із викраденим товаром, схованим у внутрішні кишені куртки, після чого, з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на загальну суму 358 гривень 40 копійок.

Крім того, 07.01.2020 року, близько 10 години 26 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до магазину «Єва», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Запорожця, 28 та проходив повз полиць і вішаків, де виставлено товари. Діючи за заздалегідь підготовленим планом дій, спланованим на вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто з покупців та персоналу магазину не спостерігає, взяв із полиці чоловічий бальзам після гоління для чутливої шкіри «Нівея» арт. 104088, закупівельною вартістю 79 гривень 12 копійок, станок чоловічий «Жиллет Блю» арт. 455890, закупівельною вартістю 107 гривень 20 копійок та два чоловічі станки для гоління «Май фор мен» арт. 457067, закупівельною вартістю 159 гривень 84 копійки, які сховав до внутрішніх кишень куртки, в яку був одягнений. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на повторне, таємне викрадення чужого майна, не маючи наміру розраховуватися за товар, ОСОБА_3 вийшов з торгової зали магазину, пройшов лінію кас та магнітні рамки системи «антикрадіжка», разом із викраденим товаром, схованим у внутрішні кишені куртки, після чого, з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на загальну суму 346 гривень16 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 06.01.2020 року, приблизно об 11 годині 53 хвилин, він прийшов до магазину «Єва», що за адресою: м. Київ, вул. Запорожця, 28 та переконавшись, що за ним ніхто із покупців та персоналу магазину не спостерігає, взяв із полиць чоловічий бальзам після гоління і станок для гоління, які сховав до кишень своєї куртки і не розрахувавшись за товар, вийшов з магазину та зник. Крім того, 07.01.2020 року, приблизно о 10 годині 26 хвилин, він знову прийшов до того самого магазину «Єва» та переконавшись, що за ним ніхто із покупців та персоналу магазину не спостерігає, взяв із полиць чоловічий бальзам після гоління і три станки для гоління, які сховав до кишень своєї куртки та не розрахувавшись за товар, вийшов з магазину і зник. У скоєному щиро каявся, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності, цивільний позов визнає у повному обсязі, просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінальних проваджень, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанов про визнання речовим доказом від 10.01.2020 року та 15.01.2020 року, довідок вибіркової інвентаризації і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Зокрема, відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочинів

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), є доведеною, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні дитину 2018 р.н., цивільний позов визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі, має на утриманні дитину 2018 року, раніше не судимий), наявності пом`якшуючої обставини, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 задовольнити, оскільки визнаний обвинуваченим в повному обсязі та є обґрунтованим.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточно ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ТОВ «РУШ» суму матеріальної шкоди у розмірі 704 гривні 56 копійок.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оптичний диск CD-R ТМ «Videx» 700 MB, який знаходиться у конверті білого кольору з написом «Єва 07.01.2020» та оптичний диск CD-R ТМ «Videx» 700 MB, який знаходиться у конверті білого кольору з написом «Єва 06.01.2020», що приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 , представнику потерпілого та прокурору.

Суддя