№ 566/529/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2020 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю слідчої СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів клопотання слідчої СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 22 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Слідча СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу з розкриттям банківської таємниці до документів, що перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 з можливістю вилучення інформації у відділенні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » м. Рівне, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання слідча посилається на те, що 22 квітня 2020 року до Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення ПП « ОСОБА_5 » про те, що 03 лютого 2020 року, між ПП « ОСОБА_5 » та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було укладено договір поставки № БД0111 виробів із металу «Ферма 18», в кількості 7 штук по 8750 грн. кожна, однак керівник ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не здійснивши поставку виробів із металу, шляхом обману, незаконно заволодів грошовими коштами, чим спричинив ПП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на суму 73500 грн.
За даним фактом відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 22 квітня 2020 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
З показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що з метою здійснити покупку металевих конструкцій у кінці 2019 року він звернувся до знайомого, який надав контактні дані менеджера ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Із менеджером було обговорено деталі покупки металевих конструкцій «Ферми» у кількості 7 штук, а також всі умови договору поставки: ціну, оплату та відповідно сам порядок поставки. Відповідно до укладеного договору, ціна за 1 конструкцію становила 8750 грн., а відповідно за 7 конструкцій 73500 грн., однією із умов була стовідсоткова передоплата, а також те, що поставка товару мала бути здійснена протягом десяти днів після оплати. Відповідно до умов договору ОСОБА_7 03.02.2020 здійснив переказ грошових коштів у сумі 73500 грн. на рахунок АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_2 , який для оплати надав менеджер ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого повідомив останнього про переказ грошових коштів. 03 лютого 2020 року менеджер ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підтвердив той факт, що грошові кошти отримано, а також повідомив, що автомобіль завантажено металевими конструкціями та буде здійснено їх поставку, однак ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не виконав умови договору і не здійснив поставку металевих конструкцій ПП « ОСОБА_6 ». На зв`язок менеджер ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також директор ОСОБА_8 не виходили, абонентські номери телефону вимкнені, а на повідомлення у соціальних мережах не відповідали.
Оскільки ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » порушили умови договору поставки ПП « ОСОБА_6 » звернулося відповідно до Господарського суду м. Києва, яким 10.03.2020 було винесено судовий наказ №910/3401/20 про стягнення з ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на користь ПП « ОСОБА_6 » заборгованості у розмірі 73500 грн. 08 квітня 2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження про стягнення з ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на користь ПП « ОСОБА_6 » заборгованості у розмірі 73500 грн. Крім того, було встановлено, що офісу ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за місцем реєстрації в АДРЕСА_3 , не виявлено.
В ході досудового розслідування для забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження виникла необхідність у розкритті банківської таємниці та отриманні доступу до документів в яких містяться відомості про власника рахунку в банку на який було здійснено переказ грошових коштів потерпілим; про особу, яка знімала грошові кошти з банківського рахунку № НОМЕР_2 ; фотозображення, зафіксоване камерою встановленою в термінальному обладнанні під час транзакцій зняття коштів з рахунку № НОМЕР_2 за період з 03 лютого 2020 року по 08 травня 2020 року.
Зазначені документи перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідча СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 підтримала подане клопотання та просила його задоволити.

В судове засідання представник АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, що об`єктивно підтверджується електронним повідомленням про вручення судової повістки.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дослідивши додані до клопотання докази, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Положеннями ст. 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно зі ст. 84 КПК України, докази - це фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
У відповідності до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.
За змістом ч.5 ст.163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, Верховного Суду України, слідчий суддя, суд не повинен відноситись формально до розгляду справ, в тому числі і клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, оскільки орган досудового розслідування звернувся дослідчого судді із вказаним клопотанням з метою збирання доказів в рамках кримінального провадження,а тому суд повинен його розглянути.
Крім того, відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (рішення у справі Баннікова проти Росії; рішення у справі Веселов та інші проти Росії; рішення у справі Ванян проти Росії; рішення у справі Ванян проти Росії; рішення у справі Малінінос проти Литви).
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що між Приватним підприємством « ОСОБА_6 » та ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наявні цивільно-правові відносини, зокрема 03 лютого 2020 року між Приватним підприємством « ОСОБА_6 » в особі директора ОСОБА_7 (покупець) та ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в особі директора ОСОБА_8 (постачальник) укладено договір поставки №БД0111.
(а.с.9-11 клопотання)
На підставі цивільно-правових відносин, які виникли на підставі договору поставки №БД0111 від 03 лютого 2020 року між ними виник спір в суді, в результаті якого Господарським судом міста Києва 07 квітня 2020 року видано судовий наказ №910/3401/20 про стягнення з ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на користь ПП « ОСОБА_6 » заборгованості в розмірі 75000,00 гривень на підставі договору поставки №№БД0111 від 03 лютого 2020 року.

Крім цього, до матеріалів клопотання долучено постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_9 від 08 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу №910/3401/20 виданого 07 квітня 2020 року Господарським судом міста Києва про стягнення ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на користь ПП « ОСОБА_6 » заборгованості в розмірі 75000,00 гривень на підставі договору поставки №№БД0111 від 03 лютого 2020 року та судових витрат у сумі 210,20 гривень.
(а.с.12 клопотання)
Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин суди розглядають у порядку цивільного судочинства.
Слідчий суддя акцентує свою увагу на тому, що при дослідженні наданих слідчим матеріалів вбачається прагнення заявника визнати та домогтись відповідних правових наслідків на свою користь шляхом маніпулювання органами досудового розслідування задля збирання доказів на обґрунтування відносин які є предметом цивільного спору.
Відповідно до п. 5 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, направлення до суду обвинувального акту або закриттям кримінального провадження.
Разом з цим, положеннями ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. При цьому, поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.
Відповідно до положень ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).
В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
За нормами ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Таким чином з огляду на викладення вище слідчим суддею не критикуються дії органів досудового розслідування, оскільки на них прямо передбачено обов`язок отримання (збирання) та оцінка доказів з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення, за що останні несуть відповідальність у випадку бездіяльності або несвоєчасності процесуальних дій.
Втім, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки за наслідком реєстрації повідомлення про злочин є вчинення кримінальних процесуальних дій, а не збирання доказів на обґрунтування цивільного спору між Приватним підприємством « ОСОБА_6 » та ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого висловлена претензія цивільно-правового характеру.
Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, однак слідчий суддя зауважує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Аналогічною є практика Європейського суду з прав людини (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Павлюлінець проти України" (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97).
При ухваленні рішення щодо відмови у задоволенні клопотання слідчим суддею враховано, що права заявника в межах кримінального провадження не будуть порушені, оскільки останній чи будь-хто інший не позбавлений можливості оспорювати права, свободи чи інтереси (котрі регулюються у порядку цивільного судочинства) шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Слідчий суддя також зазначає, що подане слідчим клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів являється передчасним, адже в рамках досудового розслідування не проведено ряд процесуальних дій, зокрема: не було допитано директора ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 , також не було допитано приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_9 з приводу вчинення ним дій як приватного виконавця щодо примусового виконання судового наказу №910/3401/20 виданого 07 квітня 2020 року.
Крім цього, слідчим до клопотання не долучено копії судового наказу №910/3401/20 виданого 07 квітня 2020 року Господарським судом м.Києва, що також має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні не доведено необхідність надання доступу до документів, які знаходяться у володінні, що перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », можливість використання як доказів відомостей що містяться в документах, крім того, з поданих документів вбачається, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, а тому у задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів слід відмовити.
На підставі наведеного,
керуючись ст. ст.ст. 159 - 164, 166, 309 КПК України,суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчої СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 22 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України відмовити.

Повний текст ухвали складено 14 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1