справа № 439/260/19
провадження № 1-кп/439/20/20

УХВАЛА
судового засідання

12 червня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відео конференції) та його захисника ОСОБА_9 ,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0000050 від 29.08.2018 року про обвинувачення
ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні 12.06.2020 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 подав суду клопотання № 12 про визнання фактичних даних, джерелом яких є документ, очевидно недопустимим доказом (у порядку ч. 2 ст. 89 КПК України). Він просить визнати фактичні дані, які містяться у висновку без номера щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29.08.2018 /том № 4 а.к.п. 9/, очевидно недопустимими, що тягне за собою неможливість їх дослідження.

В обґрунтування своєї вимоги заявник покликається на те, що «11.11.2019 у судовому засіданні державний обвинувач ОСОБА_10 надав суду ряд письмових доказів, серед яких висновок без номера щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29.08.2018 (далі висновок) /том № 4 а.к.п. 9/. Згідно висновку за направленням ОСОБА_11 проведено медичний огляд ОСОБА_8 . У ході судового розгляду, у тому числі під час його допиту як свідка, встановлено, що ОСОБА_11 станом на 29.08.2018 перебував на посаді заступника начальника Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури. Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні визначений КПК України. Частина 2 статті 93 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом:

- проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій,

- витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок,

- проведення інших процесуальних дій, передбачених згаданим Кодексом.

Заявник зауважив, що під час судового розгляду, зокрема в ході огляду витягу з ЄРДР /том № 3 а.к.п. 43/ встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 розпочато о 03:52 29.08.2018. У висновку зазначено, що медичний огляд проведено о 04:55 29.08.2018, тобто після початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. У КПК України відсутні норми, які б давали підстави для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та складання за його результатами висновку.

Автор клопотання вважає, що наданий прокурором документ висновок отриманий у спосіб, не передбачений КПК України. Частина 1 статті 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому згаданим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до частини 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому згаданим Кодексом. Тобто недопустимим є доказ, який отриманий стороною кримінального провадження у порядку, що прямо не передбачений КПК України. Лише з тієї підстави, що медичний огляд ОСОБА_8 проведений та висновок отриманий у спосіб, що не передбачений КПК України, фактичні дані, що містяться у наданому прокурором документі, є очевидно недопустими доказами.
Також захисник просить врахувати, що є й інші факти, які свідчать про очевидну недопустимість як доказів фактичних даних, що містяться у висновку. А саме, у правому верхньому куті висновку розміщений друкований тест, який свідчить про те, що його бланк є додатком 4 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від №1452/735 від 09.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, (далі Інструкція). Це свідчить про те, що медичний огляд ОСОБА_8 проведений і висновок складений у відповідності до вимог Інструкції. А згідно наказу, яким затверджена Інструкція, він видається відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і т.д. Тобто вже з наказу зрозуміло, що вимоги Інструкції поширюються на порядок зібрання доказів у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які настає згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення, а її положення застосовуються патрульною поліцією та закладами охорони здоров`я. Отже Інструкція не передбачає порядку збирання доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_9 звертає увагу суду на вимоги частини 2 статті 1 КПК України, яка передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згаданого Кодексу та інших законів України. Інструкція як підзаконний нормативний акт не є складовою кримінального процесуального законодавства України. Те, що прокурор не вправі застосовувати положення Інструкції, свідчать наступні її пункти:

- пункт 2 розділу 1 «Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану»;
- пункт 5 розділу 1 «Ця Інструкція не поширюється на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертиз»;
- пункт 9 розділу ІІ «З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення» тощо.
На думку захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 медичний огляд незаконно проведений на підставі направлення неуповноваженої на це особи, на підставі підзаконного нормативного акту, який застосовується виключно у справах про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений вимоги свого захисника ОСОБА_9 підтримав.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання захисника. Він зауважив, що при проведенні 29.08.2018 року медичного огляду ОСОБА_8 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було допущено помилки, проте, це не вплинуло на результат огляду.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні даного клопотання та врахувати, що прокурор ОСОБА_11 був слідчим у кримінальному провадженні і вчиняв дії, спрямовані на отримання фактичних даних, які мають значення для кримінального провадження.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію ОСОБА_5 .
Потерпілі просять відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.
Згідно зі ст. 2 КПК України єдиним засобом досягнення цілей кримінального провадження є додержання належної процедури доказування з метою отримання достовірної інформації щодо події кримінального правопорушення чи пов`язаних із нею обставин, яка може бути використана для підтвердження винуватості або невинуватості особи у вчиненні злочину. Завданнями кримінального провадження є захист особи від злочинів, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України кожен доказ у кримінальному провадженні має оцінюватися з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальними доказами є фактичні дані, які вказують на обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення певною особою; виправдувальні докази вказують на обставини, які спростовують вчинення особою правопорушення.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
На думку суду, досліджений в ході судового слідства Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.08.2018 року (т. 4 а.с. 9) містить інформацію, яку слід оцінити в сукупності з іншими доказами, зібраними в ході судового слідства при прийнятті судового рішення.

Керуючись статтями 91-94, 369, 372 КПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 № 12 про визнання фактичних даних, джерелом яких є документ, очевидно недопустимим доказом (у порядку ч. 2 ст. 89 КПК України).

Повний текст ухвали складений 16.06.2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1