справа № 631/897/19
провадження № 1-кп/631/105/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2019 року під № 0000232, щодо обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Зіньківщина Зачепилевського району Харківської області, громадянки України, має середню освіту, не заміжня, має на утримані малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2019 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_5 знаходився біля магазину «Аттіка», який розташований на площі Кооперативна, 4 в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, де на автомобільній стоянці знаходився припаркований належний йому на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , автомобіль марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску.

У вказаний час та у вказаному місці знаходилася ОСОБА_6 , яка спілкувалась з особами, серед яких був ОСОБА_5 та ОСОБА_9

25 травня 2019 року о 03 годині 19 хвилин у ОСОБА_6 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, маючи брелок імобілайзер від автомобіля ОСОБА_5 , яким в супереч волі останнього вільно заволоділа, діставши його із кишені його шорт, та скориставшись тим, що ОСОБА_5 спілкується з іншими особами, не звертаючи на неї уваги, та без нагляду залишив свій автомобіль марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 , а саме автомобілем марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, о 03 годині 19 хвилин 25 травня 2019 року ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, скориставшись відсутністю поряд сторонніх осіб та власника, шляхом безперешкодного відчинення дверцят з боку водія присіла до салону автомобіля. Маючи при собі брелок імобілайзер ОСОБА_6 шляхом натискання кнопки на панелі прибору в автомобіля марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , всупереч волі власника ОСОБА_5 , запустила двигун зазначеного автомобілю та розпочала на ньому рух по площі Кооперативній в селище міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, відділяючись від місця скоєння злочину, чим фактично довела свій злочинний намір до кінця, а саме заволодіння транспортним засобом без волі власника ОСОБА_5 , чим позбавила його права на володіння вказаним транспортним засобом, та рухаючись по вулиці Челюскіна в селище міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області скоїла дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, заподіявши ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 184 916 гривень 28 копійок, згідно висновку авто товарознавчої експертизи № 16144 від 25 липня 2019 року.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 винною себе визнала повністю, пояснивши, що дійсно скоїла інкриміноване їй в вину кримінальне правопорушення при вищевикладених обставинах.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченою своєї провини, а також те, що вона не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння нею змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачена не оспорює фактичних обставин у справі, висловив думку про недоцільність досліджування під час судового розгляду справи усіх доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, вважав за можливе обмежитись допитом обвинуваченої та потерпілого, а також дослідженням письмових доказів, які стосуються речових доказів та вартості заподіяної шкоди, а також тих, які характеризують особу обвинуваченої.

Потерпілий ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_10 підтримали думку прокурора та вважали за можливе не досліджувати усі докази по справі, оскільки обставини, викладені в обвинувальному акті, ніхто не оспорює.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 також підтримали пропозицію сторони обвинувачення.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд відповідно до приписів статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального кодексу України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 в присутності свого захисника у вільній формі дала суду свої пояснення, зазначивши, що не оспорює фактичні обставин, викладені в обвинувальному акті та підтвердила, що дійсно заволоділа транспортним засобом марки «Renault Espace» синього кольору, який належить ОСОБА_5 .

Так, обвинувачена показала, що в ніч з 24 травня 2019 року на 25 травня 2019 року вона з потерпілим, ОСОБА_5 , а також іншими друзями відпочивали разом в одній компаній у центрі селища міського типу Нова Водолага Харківської області біля магазина «Аттіка», що розташований навпроти автостанції по площі Кооперативній. Коли ОСОБА_5 розмовляв та не звертав на неї уваги, вона підійшла до нього та непомітно витяла з кишені його шортів ключ, у вигляді брелока, від автомобіля марки «Renault Espace», який був припаркований неподалік. Як зазначила обвинувачена, після цього шляхом відчинення передніх дверцят вона сіла за кермо автомобіля та разом із ОСОБА_11 , який підсів до неї, поїхала, щоб відвезти продукти харчування знайомій, у бік відділу поліції по вулиці Воскресінській, де згодом через деякий час сталося дорожньо транспортна пригода.

Також ОСОБА_6 повідомила, що посвідчення водія вони не отримувала, проте навички керування автомобілям має, а тим паче, що автомобіль ОСОБА_5 був із автоматичної коробкою передач. Окрім цього, обвинувачена указала, що в ту ніч вона вживала алкогольні напоїв біля кафе «Янтар» в пив барі, але випила не багато.

ОСОБА_6 у скоєному розкаялась та запевнила, що зробила для себе висновки та більше подібного не повториться.

Будучи допитаним у судовому засіданні відповідно до статті 353 Кримінального процесуального кодексу України з урахування приписів частин 2, 3, 5 14 статті 352 Кримінального процесуального кодексу України потерпілий ОСОБА_5 у присутності свого захисника надав покази у яких підтвердив обставини заволодіння його транспортним засобом, викладені в установочній частині вироку, зокрема щодо часу, місця та способу вчинення.

Так потерпілий указав, що 24 травня 2019 року він відпочивав з друзями в кафе, де до них приєдналась ОСОБА_12 . Потім в ночі вони перейшли відпочивати до магазину «Аттіка», що розташований у центрі селища міського типу Нова Водолага, де й сталося пригода із його автомобілем. Коли саме ОСОБА_6 витягнула ключі він не побачив. Лише через деякий час він помітив, як його автомобіль, за кермом якого була обвинувачена, почав від`їжджати. Відразу він побіг за ним та почав кричати ОСОБА_6 , щоб та зупинилась, проте вона поїхала. Як вказав ОСОБА_5 , він намагався зателефонувати ОСОБА_6 , але, як виявилось, його телефон залишився у середині авто. Після чого він відразу на таксі поїхав в слід за нею в напрямку вулиці, де розташоване відділення поліції та мешкає обвинувачена, проте наздогнавши ОСОБА_6 побачив, як його автомобіль марки «Renault Espace» потрапив у дорожньо транспортну пригоду.

Потерпілий окрім іншого зазначив, що на даний час завдані збитки йому не відшкодовані, проте цивільний позов, що був поданий в рамках даного кримінального провадження просив залишити без розгляду.

Також, з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі з єдиним унікальним № 521/11693/16-к, суд уважає за можливе констатувати, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих статтею 91 Кримінального процесуального кодексу України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені статтею 84 цього ж нормативно правового акту України, та містяться у матеріалах цього провадження, як то:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07 червня 2019 року з якого вбачається, що 07 червня 2019 року о 14 годині 00 хвилин Нововодолазьким відділенням поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області прийнято заяву від ОСОБА_5 , який просив вжити заходів до ОСОБА_6 , 1997 року народження, яка 25 травня 2019 року близько 03 години 20 хвилин незаконно заволоділа його транспортним засобом марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області по площі Кооперативній, неподалік магазина «Аттіка» (а. с. 85);

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданим 18.02.2019 року з якого вбачається, що власником транспортного засобу марки «Renault» модель «Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2004 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В, кузов № НОМЕР_3 , є ОСОБА_5 (а. с. 88);

- висновок експерта за результатами автотоварознавчої експертизи № 16114, проведеної 25 липня 2019 року судовим експертом Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса ОСОБА_13 з якого вбачається, щостаном на момент вчинення злочину, тобто 25 травня 2019 року, середня ринкова вартість ненаданого автомобіля марки «Renault» модель «Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 складала 184 916 (сто вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять) гривень 28 копійок (а. с. 91 93);

- постанова про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03 липня 2019 року відповідно до якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 00232 від 08.06.2019 року CD R диск на 700 МВ, на якому маються файли «V 90530 144845.mp.4» та «V 90530 145013.mp.4», на яких зафіксовано фрагменти відеозапису із камер відеоспостереження з магазину «Посад», що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, площа Кооперативна, за 25.05.2019 року, який упакований в паперовий конверт, запакований та опечатаний фрагментами паперу з відбитками печатки Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (а. с. 133 135);

- постанова про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03 липня 2019 року відповідно до якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 00232 від 08.06.2019 року CVD R диск на 4,7 Гб, на якому маються 13 файлів з камери 8_466 Н.Водолага_466 Н. Водолага, на яких зафіксовано фрагменти відеозапису із камер відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, площа Кооперативна, 4 за 25.05.2019 року, який упакований в паперовий конверт, запакований та опечатаний фрагментами паперу з відбитками печатки Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (а. с. 143 146);

- протокол проведення слідчого експерименту з 10 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин 19 серпня 2019 року з долученою фототаблицею на трьох аркушах, проведеним слідчим СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вилиця Кооперативна, будинок № 4, поблизу магазину «Аттіка», за участі потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_10 , в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вбачається, як потерпілий ОСОБА_5 показує та розказує про те, як його припаркованим автомобілеммарки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , заволоділа ОСОБА_6 (а. с. 151 159);

- постанова про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 23 серпня 2019 року відповідно до якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 00232 від 08.06.2019 року автомобіль марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В, кузов № НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 171 172), та інші, тож, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.
Надаючи оцінку усім письмовим доказам суд відмічає наступне.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України).
Приписами статті 86 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Отже, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджуються обставини, регламентовані статтею 91 вказаного нормативно правового акту України.
Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй в вину злочину, оскільки вона дійсно 25 травня 2019 року своїми умисними діями незаконно заволоділа транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди власнику.
Дійсною є й кваліфікація дій обвинуваченої за статтею 289 Кримінального кодексу України, оскільки у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року по справі з єдиним унікальним № 5-365кс15 констатовано, що відповідно до статті 289 Кримінального кодексу України та пункту 1 примітки до неї під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь якою метою протиправне вилучення будь яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Законодавча конструкція «будь-яким» означає, що перелік способів законодавцем не обмежено, і відсутній спосіб, який би не підпадав під цю конструкцію. Одним з таких способів є зловживання довірою.
Кім того, як роз`яснив Пленум Верховний Суд України у пункті 15 своєї постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом (стаття 289 Кримінального кодексу) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування.

Згідно пунктом 3 Примітки до статті 289 Кримінального кодексу України матеріальна шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у той час, як в даній справі сума реального збитку становить 184 916 гривень 28 копійок, що указує на те, що така шкода є значною.
При цьому, відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У випадках коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_6 доведена повністю. Дії її відповідають складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, у зв`язку із чим, обвинувачена підлягає кримінальному покаранню.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченою скоєно тяжкий злочин.

Вивчаючи особу винної шляхом з`ясування стану її здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (а. с. 177), не заміжня, одна виховує малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 181). Офіційного працевлаштування не має, не відноситься до осіб з інвалідністю, має задовільний стан здоров`я, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а. с. 179, 180), має постійно місце проживання, за яким характеризується задовільно (а. с. 178).

З досудової доповіді, складеної провідним інспектором Нововодолазького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_17 щодо ОСОБА_6 , вбачається, що орган пробації вважає, що є середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України (а. с. 60 62).

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, що проявилось у правдивій розповіді про всі обставини скоєного злочину та висловлення жалю з приводу вчиненого.

Обставиною, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання обвинуваченій є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу винної, яка повністю визнала свою провину та не намагалася уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що обвинувачена в одиночку виховує та утримує малолітню доньку. Крім того, суд враховує позицію прокурора, потерпілого та його захисника, які просили призначити покарання обвинуваченій із застосуванням положень статті 75 Кримінального кодексу України
Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 можливе без ізоляції засудженої від суспільства та поміщення її на певний строк до кримінально виконавчої установи закритого типу, тобто без відбування покарання, а тому їй необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 2 статті 289 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України про її звільнення від відбування покарання з випробуванням без конфіскації майна, з огляду на положення статті 77 Кримінального кодексу України, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення від 17 вересня 2009 року у справі «Скоппола проти Італії»).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства (заяви № 43759/10 та № 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (рішення у справах «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики Європейського суду з прав людини, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Заходи забезпечення під час даного кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному статтею 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо питання речового доказу у кримінальному проваджені транспортного засобу марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову) НОМЕР_3 , синього кольору, 2004 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В, то з матеріалів справи вбачається, що на нього ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року накладено арешт в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000208 від 25 травня 2019 року.

У зв`язку з зазначеним, враховуючи, що засоби забезпечення кримінального провадження щодо вказаного речового доказу у даному провадженні не вживались, а у кримінальному провадженні № 0000208 від 25 травня 2019 року щодо транспортного засобу марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову) НОМЕР_3 , синього кольору, 2004 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року накладено арешт, вирішувати питання, які не входять до компетенції суду у даній справі є недоцільним.

Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження був поданий потерпілим після призначення справи до судового розгляду, але судом до розгляду не прийнятий, у зв`язку із заявою потерпілого ОСОБА_5 від 30 вересня 2019 року про залишення цивільного позову без розгляду.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження було проведене експертне дослідження саме такою установою, з ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта при проведенні автотоварознавчої експертизи № 16114 від 25 липня 2019 року в розмірі 2355 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України, керуючись статтями 50, 63, 65 67, 75 77 та частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, а також статтями 91, 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 та 2 статті 122, частино 2 статті 124, частиною 1 статті 126, статтями 349, 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому їй обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, і призначити їй по даній нормі закону покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частиною 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: CVD R диск на 4,7 Гб, на якому маються файли з фрагментами відеозаписів із камер відеоспостереження з магазину «Аттіка», що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, площа Кооперативна, 4 за 25.05.2019 року та CD R диск на 700 МВ, на якому маються файли з фрагментами відеозаписів із камери відеоспостереження з магазину «Посад», що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, площа Кооперативна, за 25.05.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Долю речового доказу по справі автомобілю марки «Renault Espace», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову) НОМЕР_3 , синього кольору, 2004 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В, питання щодо арешту якого вирішено в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000208 від 25 травня 2019 року ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року, віднести на вирішення уповноваженої особи в рамках кримінального провадження № 0000208 від 25 травня 2019 року.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2355 гривень 00 копійок за виконання автотоварознавчої експертизи № 16114, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса 25 липня 2019 року стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, її захиснику, потерпілому, його захиснику та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1