Справа №694/328/20
провадження № 1-кс/694/135/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 р. м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м.Звенигородка заяву про самовідвід слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 по скарзі ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 та начальника СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області, яка полягає в невнесення відомостей до ЄРДР та розпочати розслідування після надходження заяви ОСОБА_6 від 27.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме самовільного зайняття земельних ділянок ОСОБА_7 (справа №694/328/20 провадження №1-кс/694/126/20)

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 та начальника СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області, яка полягає в невнесення відомостей до ЄРДР та розпочати розслідування після надходження заяви ОСОБА_6 від 27.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме самовільного зайняття земельних ділянок ОСОБА_7 .
Від слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 надійшла заява про самовідвід, мотивована тим, що суддя ОСОБА_3 з ОСОБА_7 особисто знайома та перебуває у дружніх відносинах, а тому не може брати участь у розгляді вказаної скарги, оскільки дані обставини можуть викликати сумніви у її незалежності та безсторонності під час прийняття рішення по вказаній справ.
Заяву слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід передано на розгляд судді ОСОБА_1 для вирішення питання стосовно самовідводу.
Суддя ОСОБА_3 будучи зайнятою в розгляді іншої справи, у судове засідання для дачі пояснень не з`явилася, неприбуття судді не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.
Начальник Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 та начальник СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явились.
Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду заяви про самовідвід була повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила.
Вивчивши заяву про самовідвід, суд вважає, що заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 є такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, 2 ст.81 КПК України, у разі з`явлення відводу слідчому судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.
Згідно положень ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичом чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, крім іншого, є поведінка учасників кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 перебуває скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб начальника Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 та начальника СВ Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області, яка полягає в невнесення відомостей до ЄРДР та розпочати розслідування після надходження заяви ОСОБА_6 від 27.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, а саме самовільного зайняття земельних ділянок ОСОБА_7
З наданої суду заяви слідчого судді про самовідвід вбачається, що суддя ОСОБА_3 з ОСОБА_7 особисто знайома та перебуває у дружніх відносинах, а тому не може брати участь у розгляді вказаної скарги, оскільки дані обставини можуть викликати сумніви у її незалежності та безсторонності під час прийняття рішення по вказаній справ.
Проте слідчим суддею ОСОБА_3 не було надано ніяких доказів на обґрунтування вказаних у заяві обставин про зацікавлення слідчого судді ОСОБА_3 по даному кримінальнорму провадженю.
Враховуючи викладене, оцінивши докази, викладені в заяві про самовідвід, , дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про те, що зазначені у заяві слідчого судді ОСОБА_3 підстави для відводу не є обставинами, що виключають участь слідчого судді ОСОБА_3 у зазначеному вище кримінальному провадженні, в розумінні ст.75 КПК України.
При розгляді даної заяви про самовідвід відповідно до положень ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі Білуха проти України зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі Ветштайн проти Швейцарії , пункт 43).
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).
Для самовідводу слідчого судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними.
Самовідвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для самовідводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Оцінюючи доводи, викладені в заяві про самовідвід в їх сукупності, суддя вважає викладені доводи щодо самовідводу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської Області ОСОБА_3 такими, що не ґрунтуються на вимогах ст.75 КПК України, тобто є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення поза розумним сумнівом (рішення Коробов проти України від 21.10.2011 року, Ірландія проти Сполученого Королівства від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.
Таким чином, суддя вважає, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого самовідводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_3 що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави згідно вимог кримінального процесуального закону України для самовідводу слідчого судді відсутні.
Керуючись ст.ст.1-2, 7-29, 75-76, 80-81, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви про самовідвід слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 - відмовити .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 18 березня 2020 року

Суддя