Номер провадження:1-кс/521/7613/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , за участю власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000308 від 01.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000308 від 01.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання та повідомила, що даний автомобіль є об`єктом кримінального правопорушення.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити з наступних підстав.
У судовому засіданні прокурор не заперечувала проти того, що ОСОБА_4 не є особою, яка має право, відповідно до ст. 174 КПК України, звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що за відсутності вказаних підстав, він не може самостійно відшукувати вказані докази.
Щодо суті клопотання, то необхідно зазначити наступне.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року було накладено арешт на автомобіль «Toyota Corolla» 37679 КК.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Прокурор у судовому засіданні пояснила, що відповідно до висновку експерта вбачається, що на автомобілі «Toyota Corolla» 37679 КК було змінено номер двигуна.
Диспозиція ст. 290 КК України передбачає знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
В свою чергу прокурор в судовому засіданні не надала відповідних відомостей щодо здійснення на даний час кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000308 за ст. 290 КК України.
Також, слідчий суддя не може прийняти до уваги посилання прокурора на те, що арештоване майно є об`єктом злочину, так як відповідно до теорії кримінального права, об`єктом злочину по кримінальному провадженню є суспільні відносини, які охороняються законом про кримінальну відповідальність та речі матеріального світу не можуть бути об`єктом злочину.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вказане майно не є предметом злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, так як відповідно до диспозиції зазначеної статті, предметом злочину є підроблений документ.
У ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно та ч.2 ст. 170 КПК України передбачає мету накладення арешту.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що законність вказаного рішення була перевірена державними органами, зокрема слідчим суддею та вказане рішення не було оскаржено, з чого вбачається, що втручання, на начальному етапі досудового розслідування, не було свавільним.

Проте, після того як органом досудового розслідування був отриманий висновок експерта №176 КДТЗ від 07.11.2019 року, втручання державних органів у мирне володіння майном стає свавільним.
Щодо забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, не перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи, так як по кримінальному провадженню за ч.4 ст. 358 КК України вказане майно не є речовим доказом.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна та арешт майна необхідно скасувати так як в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000308 від 01.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року, а саме з автомобіля «Toyota Corolla» 37679 КК в частині заборони розпорядження та користування майном.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1