Справа № 557/2005/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судових засідань ОСОБА_2

номер кримінального провадження №0000308, внесеного 29.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петрушки, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , освіта середня спеціальна, приватний підприємець, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є студентом, раніше не судимий,
за ч.2 ст.286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
29 жовтня 2019 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, у темну пору доби, водій ОСОБА_3 , в порушення підпункту б) пункту 2.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), без реєстраційного документу на транспортний засіб, керуючи автомобілем Toyota Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порушення вимог пункту 12.4. Правил дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю 100-122 км/год, що перевищує допустиму для даної ділянки дороги, по автодорозі Київ-Чоп, зі сторони м. Київ в напрямку м. Рівне, на 302 км + 200 м вказаної автодороги, що в межах с. Горбаків, Гощанського району, Рівненської області, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , який справа наліво по ходу руху транспортного засобу перетинав проїзну частину по регульованому пішохідному переході на заборонений сигнал світлофора.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від отриманих травм помер під час транспортування у лікувальний заклад від несумісної з життям, поєднаної тупої травми голови та шиї з переломами кісток черепа і шийних хребців та ушкодженнями речовини головного і спинного мозку, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія транспортного засобу рухатися у населених пунктах із швидкістю не більше 50 км/год., перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що у нього є посвідчення водія категорій «А, В, С, ВЕ, СЕ» з 2005 року та із вказаного періоду він має практичний досвід керування транспортними засобами приблизно 14 років. У його користуванні є автомобіль Тоуоtа Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він користується з 13.09.2019 на підставі договору лізингу з АТ КБ «Приватбанк». Наприкінці жовтня йому у власних справах необхідно було їхати до кордону України та республіки Польща. У вказану поїздку він вирішив поїхати на автомобілі Тоуоtа Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 29 жовтня 2019 року, приблизно о 15 годині він виїхав з м. Київ на автомобілі Тоуоtа Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 29 жовтня 2019 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, він керуючи даним автомобілем, рухався по автодорозі Київ-Чоп зі сторони м. Київ у напрямку м. Рівне. На момент руху у салоні автомобіля пасажирів та вантажу не було. В той час була темна пора доби, опадів не було, проїзна частина була сухою. Керований ним автомобіль знаходився у технічно справному стані, гальмівна, рульова ходова системи та система зовнішнього освітлення працювали добре. Особисто він почував себе добре, втомлений не був, в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не перебував. В межах Гощанського району Рівненської області він рухався по населеному пункті с.Горбаків. Перед в`їздом в населений пункт він не помітив дорожній знак про початок населеного пункту, тому рухався в загальному потоці транспортних засобів. Вказана ділянка дороги з одностороннім рухом, де у кожному напрямку по дві смуги руху, які розділені між собою розділювальною смугою з металевим дорожнім огородженням. По обидва боки були шумові загородження та металеві відбійники. Він рухався по лівій смузі руху, з якою швидкістю сказати точно не зміг, оскільки саме в той момент на панель приладів не дивився, однак вважає, що швидкість була приблизно 50-60 миль, що в еквіваленті є приблизно 90 км/год, з увімкненим ближнім світлом фар. Вказана ділянка дороги освітлювалася ліхтарями вуличного освітлення, тому дорогу було добре видно та видимість становила більше 100 метрів. Чи рухалися на той момент безпосередньо близько попереду нього транспортні засоби, сказати не зміг, однак позаду нього по його ж смузі руху рухався легковий автомобіль, який після пригоди зупинився. На одній із ділянок дороги, він бачив, що наближається до регульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками, дорожньою розміткою та світлофором. Під час руху по ходу його руху на вказаному світлофорі чітко горів зелений колір світлофора, який не мигав та дозволяв йому рух. Відповідно, для пішоходів горів червоний сигнал світлофора, який забороняв рух. При наближенні до вказаного регульованого пішоходу, він випередив легковий автомобіль, який рухався по правій смузі руху. Вказаний автомобіль після пригоди також зупинився та на місці підтверджував зелений колір світлофора для автомобілів. Оскільки йому горів дозволений сигнал світлофора, він продовжував свій рух. Наближаючись до пішохідного переходу, він бачив, що на тротуарі перед пішохідним переходом стояло двоє пішоходів. У момент їх виявлення, вони стояли на тротуарі. Він побачив, як пішохід раптово у швидкому темпі почав перпендикулярно бігти по пішохідному переходу. Пішохід біг у дуже швидкому темпі. У момент руху пішохода на заборонений сигнал світлофора, він відразу ж натиснув на гальма та вивернув кермо ліворуч, наскільки це було можливо, оскільки ліворуч від нього було металеве дорожнє огородження. Пішохід продовжував рух у дуже швидкому темпі та відбувся наїзд на пішохода на лівій смузі руху на дорожній розмітці «зебра». Щоб уникнути наїзду він зробив все, що міг. Після наїзду він відпустив педаль гальм, щоб уникнути наїзду на металеве дорожнє огородження. Проїхавши деяку відстань, він зупинив автомобіль на лівій смузі руху та відразу ж вийшов із салону автомобіля. Далі він направився до пішохода, який лежав на дорозі. Поруч із ними зупинилися проїжджі водії та підбіг хлопець, який стояв разом із потерпілим на тротуарі. Наїзд відбувся передньою правою частиною автомобіля на пішохода. Люди почали викликати Швидку медичну допомогу та працівників поліції. Через деякий час на місце приїхав автомобіль Швидкої медичної допомоги та медичні працівники почали надавати допомогу потерпілому і госпіталізували його у лікувальний заклад. Далі на місце приїхали працівники поліції, які почали з`ясовувати обставини пригоди. Згодом йому стало відомо, що пішохід помер під час надання медичної допомоги. Після проведеного огляду працівники поліції доставили його в спеціалізований заклад, де він пройшов медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння і було встановлено, що на момент пригоди він був тверезим. Після цього автомобіль Тоуоtа Sequoia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , працівники поліції вилучили на спемайданчик. Збитки, заподіяні злочином, потерпілому він відшкодував повністю, у скоєному щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілого, просить суд суворо не карати його та застосувати мінімальну міру покарання за даний злочин.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованому йому злочину підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння злочину учасниками процесу не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що він проживає разом з ОСОБА_10 та сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Разом із ними також проживав його син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оскільки в школі були осінні канікули, 27.10.2019 його син ОСОБА_12 поїхав в гості до баби, яка проживає в с. Томахів Гощанського району Рівненської області, оскільки часто їздив до неї на канікули. 29 жовтня 2019 року до нього з мобільного телефону ОСОБА_12 зателефонував товариш сина та повідомив, що ОСОБА_12 збив автомобіль в с. Горбаків Гощанського району. Спочатку він подумав, що це жарт, однак, згодом, з мобільного телефону сина зателефонували працівники поліції та підтвердили факт ДТП, і що син загинув від отриманих травм. Про пригоду йому відомо, що його син ОСОБА_12 перебігав автодорогу Київ-Чоп на червоний сигнал світлофора. Окрім того, йому відомо, що на момент пригоди його син був разом із своїм товаришем ОСОБА_13 , жителем с. Томахів Гощанського району. Разом із тим, показав суду, що завдана йому шкода відшкодована ОСОБА_3 в повному обсязі і просив суд не призначати йому покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі, на розсуд суду. Підтвердив, що повне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 шкоди, завданої злочином, підтверджується нотаріально засвідченою розпискою від 27.11.2019, наданою ним та його дружиною ОСОБА_14 .

Показання потерпілого та обвинуваченого, які були допитані під час судового слідства, суд оцінює як правдиві, оскільки вцілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицями до неї, висновками експертиз, які, в свою чергу, свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого та потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (зі змінами і доповненнями) №14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.286 ч.2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та повнолітнього, який є студентом, за місцем проживання характеризується позитивно, працює приватним підприємцем.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, працює приватним підприємцем, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та повнолітнього, який є студентом, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Крім того, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язанні з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Суд дійшов висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 5 652 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 36 копійок в дохід держави.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 (фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 ) у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., з роз`ясненням обов`язку прибувати за кожною вимогою суду до набранням вироком законної сили - залишити без змін.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки «Toyota Sequoia», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_3 ;

-пару кросівок пішохода ОСОБА_9 повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

-флеш-карту пам`яті марки «DATO» та оптичний CD-R-диск марки «Alerus» залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1