Справа № 574/269/20
Провадження 1-кс/574/108/2020
У Х В А Л А

21 березня 2020 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду клопотання слідчого СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000086 від 20.03.2020 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з освітою два класи загальноосвітньої школи, не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5
слідчий ОСОБА_3
захисники адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_4
в с т а н о в и в :

До Буринського районного суду звернувся слідчий СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим з прокурором у кримінальному провадженні начальником Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 мотивуючи тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України просив обрати відносно нього зазначений у клопотанні запобіжний захід.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, показавши, що вночі 20.03.2020 року вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки, на автомобілі прибули в село Хустянка Буринського району. Перебуваючи в селі вони помітили будинок і думали, що там ніхто не проживає. Він відчинив хвіртку і вони у трьох зайшли на подвір`я. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли до житлового будинку, а він повернувся до машини. Через декілька хвили хлопці прибігли до машини, взявши з будинку чотири подушки та перину. Також, вони повідомили, що треба тікати, бо в будинку була баба, яка почала кричати. Більше нічого з будинку не викрадали. На під`їзді до м. Суми, їх зупинили працівники поліції, а потім їх затримали. При цьому, він отримав тілесні ушкодження в області лівої тім`яної ділянки, які спричинили працівники поліції. Просив обрати інший більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши думку прокурора, який підтримав дане клопотання та доводи захисників, які вважали можливим обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою.
Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Виходячи зі змісту п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
В судовому засіданні встановлено, що групою слідчих СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000086 від 20.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України по факту розбою, вчиненого відносно жительки АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , поєднаного з проникненням у житловий будинок, що розташований за вказаною адресою.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного розбійного нападу може бути причетний, в тому числі, громадянин ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..
Зазначені обставини підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріалами кримінального провадження, в тому числі протоколом огляду місця події, протоколом невідкладеного обшуку, у ході якого вилучені речі, які ймовірно були викрадені у потерпілої, а також показами ОСОБА_4 наданими в судовому засіданні.

20.03.2020 року о 06 год. 50 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.ст. 208-211 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
В цей же день, 20.03.2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України.
Додані до клопотання матеріали, в тому числі протокол допиту потерпілої, протокол огляду місця події, протокол обшуку, свідчать про вагомість наявних доказів про причетність останнього до вчинення цього кримінального правопорушення.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Згідно до рішення цього ж Суду в справі «Мюррей проти Об`єднаного королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Фераррі Браво проти Італії також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Тобто вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.
Таким чином, на даній стадії кримінального провадження, слід визнати підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, слідчим суддею враховується, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із ним та жінкою, з якою він мешкає однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Між тим суддя звертає увагу, що ОСОБА_4 не працює, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти особи похилого віку, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слідчий суддя вважає, що ризик переховування підозрюваного від суду є цілком реальним з огляду на тяжкість вчиненого злочину та відсутність в останнього офіційного працевлаштування чи зайняття іншими суспільно корисливим справами.

Відсутність джерела доходу для існування об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження підозрюваним злочинної діяльності з метою свого матеріального збагачення і покращення становища, про що свідчать і покази ОСОБА_4 в судовому засіданні, з яких вбачається, що перед тим, як вчинити кримінальне правопорушенні відносно ОСОБА_10 , вони також залізли в інший нежилий будинок де шукали пір`я.
При цьому, суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілої та покаранні винного у вчиненні злочину, з врахуванням особливо небезпечного способу його вчинення, привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно нього є на даному етапі досудового розслідування виправданим і таким, що відповідає кримінально-процесуальному закону та суспільним інтересам, а прокурором доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, у зв`язку з чим відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи захисників та підозрюваного про можливість обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з врахуванням особи підозрюваного, фактичних обставин справи та тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється. А сам факт можливого спричинення працівниками поліції останньому тілесних ушкоджень при затриманні не впливає на ризики, наявність яких була встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, а є підставою для проведення відповідної перевірки компетентними органами.

При цьому, з огляду на вимоги ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення злочину, із застосуванням насильства, що вбачається з протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 та повідомлення судово-медичного експерта Білопільського СМЕ ОСОБА_11 , яке зафіксовано рапортом слідчого, слідчий суддя вважає за можливим не визначати заставу в кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 193 - 194, 196, 197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний, захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду строком на шістдесят днів, з врахуванням строку його затримання, тобто до 06 год. 50 хв. 17 травня 2020 року.

Виконання ухвали покласти на Буринський ВП Конотопського ВП ГУНП України в Сумській області.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_8 в той же самий строк з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1