Справа № 128/539/17
УХВАЛА
22 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці усне клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені 09 червня 2016 року в ЄРДР за №0000806 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

УСТАНОВИВ:

03 березня 2017 року до провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали кримінального провадження, внесені 09 червня 2016 року в ЄРДР за №0000806 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.03.2017 призначено підготовче засідання у даній справі (а.с. 9).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.10.2017 дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду. Прийнято до даного кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, визнавши ОСОБА_6 - цивільним позивачем, а ОСОБА_5 - цивільним відповідачем.

22.11.2019 о 15.00 в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила усне клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки воно здійснюється за формою приватного обвинувачення, а повідомлена належним чином потерпіла ОСОБА_6 повторно не з`явилася до судового засідання, тому вважає, що є законні підстави для закриття даного кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення даного клопотання, оскільки вважає, що воно не ґрунтується на вимогах закону, при цьому зазначила, що вона підтримує обвинувачення, яке пред`явлено у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , тому просила відмовити у задоволенні даного клопотання.

Вислухавши усне клопотання захисника, думку обвинуваченої та прокурора, суд дійшов до такого висновку.

Так, статтями 129, 131-1 Конституції України передбачено, що конституційною функцією прокурора і засадою судочинства є підтримання прокурором публічного обвинувачення в суді.

Однак, кримінальне процесуальне законодавство оперує поняттям «державне обвинувачення», яке, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України, є процесуальною діяльністю прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) серед функцій прокуратури визначає підтримання державного обвинувачення в суді.

Здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення регламентується главою 36 КПК України.

Розглядаючи дане клопотання суд керується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 червня 2019 року (справа №404/6160/16-к), в якій зазначено, зокрема, що особливостями кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є: 1) підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вичерпний перелік яких закріплено в ст. 477 КПК України (ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 478 КПК України); 2) відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження (ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Отже, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, як свідчить зміст глави 36 КПК України, має особливість стосовно початку такого провадження та його завершення. Жодних інших особливостей кримінального провадження у формі приватного обвинувачення ані главою 36 КПК України, ані іншими положеннями КПК України не передбачено. Тобто, після того, як кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що міститься у переліку таких правопорушень у ст. 477 КПК України, задіюється державно-владний ресурс органів досудового розслідування та прокуратури, який слугує подальшою рушійною силою здійснення досудового розслідування та підтримання обвинувачення під час судового розгляду.

Обвинувачення може підтримуватися потерпілим та/або його представником лише у випадках, передбачених ч. 3 ст. 338 КПК України (зміна прокурором обвинувачення в суді) та ч. 2 ст. 340 КПК України (відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення).

Такий висновок регулюється з п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України щодо віднесення до сторони обвинувачення потерпілого, його представника та законного представника тільки у випадках, установлених КПК України, та з п. 4 ч. 3 ст. 56 КПК України, згідно з яким під час судового провадження потерпілий має право підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Водночас, ч. 5 ст. 340 КПК України передбачає, що у випадку висловлення потерпілим згоди на підтримання обвинувачення в суді, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, кримінальне провадження за відповідним обвинуваченням набуває статусу приватного і здійснюється за процедурою приватного обвинувачення.

Тлумачення норм КПК України в їх системному зв`язку дозволяє дійти висновку про те, що варто розрізняти поняття «кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення» та «підтримання потерпілим приватного обвинувачення».

Якщо під «кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення» слід розуміти провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, з числа перелічених у ч. 1 ст. 477 КПК України та здійснюється в загальному порядку, передбаченому КПК України, то підтримання потерпілим приватного обвинувачення здійснюється лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Тобто, кримінальне провадження, здійснюване на підставі ч. 5 ст. 340 КПК України, є окремою формою кримінального провадження, особливостями якої є: 1) підтримання обвинувачення потерпілим в суді; 2) відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження (ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що кримінальне провадження може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення тільки у випадку відмови від обвинувачення і органів прокуратури, що в даному випадку не має місце, оскільки в даному провадженні прокурор ОСОБА_3 не відмовилась від підтримання державного обвинувачення в суді у даній справі, заява потерпілої про згоду на підтримання обвинувачення в суді в матеріалах справи відсутня.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, -відмовити за необґрунтованістю.

Керуючи ст. ст. 284,330,370,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені 09 червня 2016 року в ЄРДР за №0000806 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені учасниками кримінального провадження до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення у даному провадженні.

Повна ухвала суду складена 28.11.2019 .

Суддя :