Справа № 160/325/19 Провадження №11-кп/802/240/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06лютого 2020 року (ЄРДР №0000194),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Залужне, Локачинського району, Волинської області, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, не працюючому, раніше не судимому,строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 05квітня 2020 року включно, без визначення розміру застави. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Таке своє рішення суд мотивував тим, що заявлені попередньо ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та своєї актуальності не втратили, а тому інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не забезпечить запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Не погоджуючись із таким рішення суду, захисник ОСОБА_8 у поданій ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційній скарзі вказує навідсутність прямих доказів в підтвердження винуватості першого у вчиненні інкримінованого йому злочину, недоведеність існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, обґрунтування заявленого клопотання виключно тяжкістю злочинів, у яких обвинувачується його підзахисний, що не може бути підставою застосування щодо обвинуваченого, який має постійне місце проживання, найтяжчого запобіжного заходу. У зв`язку із цим, просить подану ним апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті подав уточнення, в яких просить оскаржувану ухвалу через її недоведеність та необгрунтованість скасувати, звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати оскаржувану ухвалу суду, прокурора, який її заперечив та просив залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.3 Загальноїдекларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Даних вимог закону при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом дотримано.

Встановлено, що попередньо, щодо ОСОБА_9 неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі, до 09 вересня 2019 року включно, до 27 жовтня 2019 року включно, до 23 грудня 2019 року включно та до 14 лютого 2020 року.

У зв`язку із закінченням такого строку, із дотриманням порядку, встановленого ст.199 КПК України, прокурор звернувся до суду із відповідним клопотанням про його продовження.

Продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд врахував те, що перший обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один із яких за ступенем тяжкості відноситься до категорії особливо тяжких із санкцією у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Судом також взято до уваги, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно випливати на свідків та потерпілого з метою зміни свідчень на його користь, які, на даний час, ще не допитані судом і проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим; вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на вчинення інкримінованих йому злочинів в стані алкогольного сп`яніння, систематичне зловживання алкогольними напоями та відсутність постійного джерела доходів свідчать про необхідність в отриманні коштів на прожиття та неспроможність обвинуваченого контролювати свою поведінку; переховуватися від суду, в тому числі, зважаючи на тяжкість покарання, не зменшилися та своєї актуальності не втратили.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження та дійшов вірного висновку, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить запобіганню встановленим ризикам та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.
При вирішення даного клопотання враховано судом і відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_7 , а також стан здоров`я, який дозволяє його утримання в умовах неволі.

Доводи захисника про відсутність прямих доказів в підтвердження винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не спростовують правильних висновків суду, оск ільки при вирішенні заявленого прокурором клопотання визначальним є встановлення наявності заявлених раніше ризиків або ж появи нових, які б виправдовували тримання особи під вартою. Тоді як питання доведення винуватості особи із зазначенням відповідних мотивів, вирішується за наслідками розгляду кримінального провадження та викладається у вироку суду.

Скасування або зміна запобіжного заходу призведе до того, що обвинувачений повернеться до місця свого проживання в одне домоволодіння з свідком по справі.
За таких обставин, суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому законних підстав для скасування ухвали суду і постановлення нової ухвали з мотивів наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді