Номер провадження: 11-сс/813/642/20
Номер справи місцевого суду: 947/3797/20, 1-кс/947/4601/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 р.у кримінальному провадженні № 0000116, внесеному до ЄРДР від 15.11.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, з вищою юридичною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, депутата Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради VII скликання, секретаря Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, тимчасово виконуючого обов`язки голови Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України продовжений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 17.06.2020 р.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя посилалась на те, що існують обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження до завершення строку дії ухвали слідчого судді від 22.02.2020 року.

При цьому, слідчий cуддя зазначила про доведеність стороною обвинувачення наявності в діях ОСОБА_8 обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами у своїй сукупності, в тому числі протоколом допиту свідка ОСОБА_11 та висновком №20-10/11 судової будівельно-технічної експертизи.

Слідчий суддя вважала обґрунтованими доводи прокурора щодо продовження існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, впливу на свідка ОСОБА_11 , з метою зміни останнім своїх показів, в рамках даного кримінального провадження, який у разі направлення обвинувального акту до суду може бути допитаний безпосередньо судом. Окрім того, продовжує існувати ризик можливого знищення, приховання або спотворення підозрюваним будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки стороно захисту заперечуються результати висновку №20-10/11 судової будівельно-технічної експертизи та не виключається проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи.
Посилання сторони обвинувачення на наявність ризиків у вигляді можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, а також можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, слідчий суддя вважала недоведеним, оскільки сторона обвинувачення ні в поданому клопотанні, ні в судовому засіданні жодним чином не лише не доведено, але й не вказано, яким саме чином підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, в якій формі та які саме дії останній може здійснити в рамках такого кримінального провадження.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з таких підстав:
- до клопотання прокурора не додано жодного документу, на який міг би послатись слідчий cуддя щодо наявності ризиків, які продовжують існувати на момент розгляду такого клопотання;

- слідчим cуддею проявлена явна неупередженість до розгляду клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , оскільки у задоволенні першого клопотання, складеного слідчим (не уповноважено особою), було відмовлено в цей же день, та під час перебування слідчого судді у нарадчій кімнаті з розгляду клопотання щодо відсторонення від посади, ОСОБА_8 о 16 год. 40 хв. вручено клопотання вже від імені прокурора. Після чого, о 16 год. 50 хв. після оголошення слідчим cуддею ухвали про продовження відсторонення від посади, остання зазначила про надходження клопотання про продовження запобіжного заходу, при цьому протоколу розподілу вказаного клопотання на слідчого cуддю ОСОБА_1 не було, що може свідчити про можливий поза процесуальний зв`язок слідчого судді з прокурором, а також порушення слідчим суддею ч. 2 ст. 35 КПК України, у зв`язку з чим остання проявила неупередженість до підозрюваного;

- слідчий cуддя також проявила неупередженість шляхом покладення на ОСОБА_8 обов`язків, про які не просив прокурор, в тому числі зобов`язала ОСОБА_8 носити електронний засіб контролю;

- слідчий cуддя не врахував, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного на передбачених КПК України підставах;

- повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів є необґрунтованим та не підтвердженим матеріалами клопотання: експертиза щодо встановлення сум збитків не проведена, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 19.02.2020 р. не відображена кількість та сума завищення (заниження) вартості проведених робіт, самі експертизи більш за все на місці проведення робіт заміри не здійснювали та сам висновок не відповідає дійсним обставинам справи, а органом досудового розслідування з моменту обрання запобіжного заходу допитано лише трьох свідків;
- слідчим суддею не взяті до уваги покази, надані у судовому засіданні ОСОБА_8 та інженером з технагляду ОСОБА_12 , які узгоджуються з наданими суду актом службового розслідування та ін. матеріалами справи;

- доводи щодо міцності соціальних зв`язків ОСОБА_8 , наявність постійного місця проживання залишились поза увагою слідчого судді;

- застосування до ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту є не співрозмірним наявним ризикам, суттєво обмежує свободу пересування за умови відсутності адекватного обґрунтування повідомленої йому підозри.

Посилаючись на зазначені доводи захисник ОСОБА_10 просить дослідити відеозапис судового засідання у вказаній справі від 17.04.2020 р., викликати та допитати свідків, а саме експертів Одеського НДІСЕ ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , судового експерта ОСОБА_15 , а рішення слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в цілому дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, але не в повній мірі врахував всі обставини справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Приписами ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

При цьому ч. 3 ст. 199 КПК України передбачає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що прокурор в повній мірі дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарь проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у тому, що будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, достовірно знаючи про умови, види, обсяги робіт та обов`язки сторін за договором №15 від 15.02.2019 та додаткової угоди №1 до нього, укладеної із ТОВ «ПІВДЕНЬБУДІЗОЛ» з Реконструкції очисних споруд мкр. Райдужний смт. Затока м. Білгород Дністровський Одеської області і тендерної документації з процедури публічної закупівлі (відкриті торги), з метою розтрати грошових коштів бюджету територіальної громади смт. Затока в інтересах третіх осіб, особисто підписав та завірив відтиском гербової печатки Затоківської селищної ради, у приміщенні адміністративної будівлі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради за адресою смт. Затока, вул. Приморська, 21, акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) №2-1 за серпень 2019 року на суму 2 100 000,00 гривень, №2-2 за серпень 2019 року на суму 2 051 552,64 гривень, № 2-3 за вересень 2019 року на суму 1 498 221,08 гривень, у яких містяться відомості про роботи, які фактично не було передбачено умовами публічної закупівлі та укладеного у подальшому Договору №15 від 15.02.2019 та додаткової угоди №1 до нього, підписав платіжні доручення до них, чим незаконно розтратив бюджетні кошти та спричинив збитки Затоківській селищній раді у розмірі 678165,52 гривень. Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , слідчий суддя послався в ухвалі на матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
З огляду на що, доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги. Окрім того, відповідно до долучених до клопотання прокурора доказів, зокрема протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , висновку судової будівельно-технічної експертизи №20-10/11 від 19.02.2020 р., яких на даний час достатньо для того, щоб переконати об`єктивного спостерігача у висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.
Більш того, відсутність на момент розгляду клопотання прокурора будь-яких інших доказів причетності підозрюваного до інкримінованих злочинів, та не проведення судових експертиз, недопитів свідків, та не взяття до уваги показів підозрюваного ОСОБА_8 та інженера з технагляду ОСОБА_12 не може вказувати на відсутність такої підозри, зважаючи також на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Окрім того, згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про повідомлення про підозру може бути оскаржене підозрюваним в окремому порядку після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, однак матеріали провадження не містять таких відомостей, а також захисником в суді апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень на використання свого права на захист відповідно до вищевказаної норми КПК України, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_8 підозри знайшла своє підтвердження в ухвалі слідчого судді від 22.02.2020 р.

Що стосується доводів сторони захисту щодо необґрунтованості посилання слідчого судді на матеріали, долучені до клопотання прокурора, як на такі, що не свідчать про продовження існування заявлених ризиків, колегія суддів не погоджується з такою думкою, оскільки матеріалами провадження долучено достатньо доказів того, що продовжують існувати ризики можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливої міри покарання, що може йому загрожувати у разі визнання його винним.
Окрім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно зазначено про продовження існування можливого ризику впливу на свідка ОСОБА_11 , відповідно до показів якого встановлені обставини, які можуть викривати можливі протиправні дії ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах, та у разі спрямування обвинувального акту до суду першої інстанції для розгляду по суті, останній може бути допитаний судом, який оцінює такі покази відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України та обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, отриманих безпосередньо в судовому засіданні та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчої судді щодо продовження існування ризику у вигляді можливого знищення, приховування або спотворення підозрюваним будь-якої з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки по кримінальному провадженню не проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, не відшукані усі докази вчинення кримінальних правопорушень, не проведені всі експертні дослідження та зважаючи на позицію сторони захисту щодо заперечення причетності ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів такий ризик реально продовжує існувати.
В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу не доведення прокурором наявності ризиків у вигляді можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, а також можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, оскільки такі ризики у клопотанні не доведені та не підтверджені будь-якими доказами.
Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді з приводу того, що під час розгляду клопотання прокурора надано достатньо доказів про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе в достатній мірі забезпечувати належну процесуальну поведінку останнього.

Водночас, у зв`язку із введеним на території України карантином з підстав поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, з метою забезпечення ізоляції підозрюваного ОСОБА_8 для попередження його можливого зараження, апеляційний суд вважає рішення слідчого судді таким, що може виходити в тому числі і з інтересів самого підозрюваного.
Щодо доводів захисника з приводу неупередженості слідчого судді, а також наявний на його думку поза процесуальний зв`язок з прокурором з приводу розгляду зазначеного клопотання в порушення порядку, передбаченого ч. 2 ст. 35 КК України апеляційний суд вважає голослівними.

Так, відповідно до останнього аркушу клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 (а.п. 11), зазначене клопотання отримано ним та його захисниками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 17.04.2020 р. о 16 год. 40 хв. та 16 год. 50 хв., а відповідно до журналу судових засідань ( а.п. 150) судовий розгляд зазначеного клопотання розпочато о 19 год. 11 хв., окрім того в матеріалах провадження наявний протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.04.2020 р., тобто вказані обставини не свідчать про те, що судовий розгляд розпочато з порушенням норм діючого КПК України.

Більш того, ні підозрюваний, ні його захисники під час судового розгляду клопотання не скористались своїм правом, наданим їм статтями 42, 46 КПК України та відводи слідчому судді не заявляли.

Однак, при розгляді апеляційної скарги прокурора, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали.
Так, відповідно до клопотання прокурора, останній просив продовжити ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, при цьому не зазначивши, які обов`язки необхідно покласти на підозрюваного, а в свою чергу слідчий cуддя в ухвалі зазначила перелік обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладаються на останнього в супереч вимогам КПК України, тобто вийшла за межі наданих їй повноважень, перейнявши на себе роль державного обвинувача.

Тобто доводи апеляційної скарги захисника з даного приводу знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 176 КПК України, запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

Частиною 1 ст. 294 КПК України визначено, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 продовжено до 20.06.2020 р.
При цьому, з аналізу ч. 6 ст. 181 КПК України вбачається, що строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців, при цьому сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців, тобто такий строк може бути як обраний так і продовжений до цього строку, а не зобов`язаний становити такий строк як імперативна вказівка.
У свою чергу, прокурор звернувся із клопотанням про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_8 саме на 60 діб, а не строком на два місяці, а слідча суддя визначивши строк дії ухвали по вказаному клопотанні до 17.06.2020 р. вийшла за межі клопотання прокурора, чим погіршила становище підозрюваного.

З огляду на зазначені обставини, ухвала слідчого судді щодо строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відповідності до клопотання прокурора та вимог закону.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_8 підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою в клопотання прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 176-178, 181, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000116, внесеному до ЄРДР від 15.11.2019 р., продовжений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17.06.2020 р. скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 15.06.2020 р. включно, зобов`язавши його цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4