Справа № 206/6779/19
Провадження № 1-в/206/14/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_5
особи, стосовно якої вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, письмову заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, про зміну примусових заходів медичного характеру,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення даної письмової заяви, просив відмовити в письмовій заяві,вважаючи передчасним таку зміну виду примусового заходу медичного характеру.
Представник заявника та ОСОБА_6 у судовому засіданні просили задовольнити письмову заяву у заявлений спосіб.
Захисник-адвокат ОСОБА_4 також просила задовольнити письмову заяву лікаря-психіатра ОСОБА_7 .
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2019 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2019 року ОСОБА_6 були змінені примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, строком до 6 місяців.
В письмовій заяві та висновку комісії лікарів - психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 182 від 10.12.2019 року, стосовно хворої ОСОБА_6 вказано, що за час перебування в стаціонарі у психічному стані ОСОБА_6 , відзначається позитивна динаміка у психічному стані: вона стала активнішою, спілкується з оточуючими. Почуття тривоги значно зменшилося. Маячні висловлювання фрагментарні Наявність галюцинаторних переживань заперечує, поведінкою не відзначаються. Мислення аморфне. Охоче виходить на роботу, покращилася комунікативність, з`явилися бажання працювати з психологом, спілкуватися з оточуючими та родичами, відвідувати богослужіння. Критична оцінка свого психічного стану формальна. Режим відділення не порушує. Інструкції виконує. Налаштована продовжувати лікування, що в цілому сприяє соціальній реабілітації ОСОБА_6 .
Враховуючи вищевикладене комісія дійшла висновку про рекомендацію щодо зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у відділенні зі звичайним наглядом на надання амбулаторного нагляду.
З показів лікаря-психіатра ОСОБА_8 (який був головою комісії лікарів - психіатрів , що складали висновок №182 від 10.12.2019року) вбачається, що останній підтримав вказаний висновок та зазначив, що стан ОСОБА_6 рівний,остання виконує об`єм обов`язків, який покладений на неї, для себе та оточуючих не представляє небезпеки.
З огляду на наведене, висновок комісії лікарів - психіатрів № 182 від 10.12.2018 року в сукупності із іншими доказами є непереконливим, а зроблений в ньому висновок щодо стабілізації психічного стану ОСОБА_6 з врахуванням аналізу та оцінки всіх зібраних по справі доказів, є суперечливими, в тому числі по відношенню до раніше зроблених висновків, оскільки стан ремісії - це тимчасова стабілізації хворого, яка у випадку порушення умов амбулаторного лікування може стати наслідком погіршення стану та рецидиву хвороби.
Крім цього, за змістом ст.95 КК України, ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 04.04.2000 року та відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Разом з тим , враховуючи психічний стан ОСОБА_6 за незначний проміжок перебування її на лікуванні з листопада 2016 р. по грудень 2019 року, що потребує постійного лікування особи, потреби в систематичному прийомі ліків та стороннього нагляду над хворою, значної підвищеної суспільної небезпеки вчиненого діяння, виходячи з вимог ст.92 КК України щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, суд вважає, що законних підстав для задоволення заяви лікаря-психіатра на даний час не має.
Окрім того, суд має також зазначити, що згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд повинен критично оцінювати висновки експертів - психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості ,переконливості і вмотивованості , оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили та не є обов`язковими для суду.
Крім того законодавець зазначив, що при розгляді справи про продовження ,зміну або скасування (припинення) застосування примусових заходів медичного характеру суд , за наявності сумніву в правильності висновків комісії лікарів - психіатрів може викликати в судове засідання представника психіатричного закладу ( лікаря - психіатра),який надає особі психіатричну допомогу, а за потреби - призначити судово психіатричну допомогу. Судом учасникам провадження було роз`яснено право заявити клопотання про призначення такої експертизи, але останні не скористались таким правом , а суд чинним КПК позбавлений права здобувати будь-які докази за власною ініціативою.
Крім того , ст.94 КК України визначено види примусових заходів медичного характеру, які застосовуються в залежності від характеру та тяжкості захворювання,тяжкості вчиненого діяння , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ( п.1 ч.1 ст.94 КК України). .
Однак , як вбачається з висновку лікарів - психіатрів № 182 від 10.12.2019 року останніми пропонується змінити примусові заходи медичного характеру з звичайним наглядом на амбулаторний нагляд, що не відповідає визначеному законодавцем виду примусового заходу .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що письмова заява Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.372, 503, 512-514 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні письмової заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_6 про зміну примусових заходів медичного характеру - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1