ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/218/20

05 березня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малятин, Гощанського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Костопільського районного суду від 27.11.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 80 год. громадських робіт.

Будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання, а також з відповідальністю за ухилення від покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 20.02.2019 року був направлений до Малолюбашанської сільської ради та приступив до відпрацювання покарання з 21.02.2019 року. Відпрацювавши 8 годин громадських робіт ОСОБА_4 в подальшому їх не виконував.

11.10.2019 року ОСОБА_4 повторно було видано направлення до Малолюбашанської сільської ради для відбування громадських робіт.

22.10.2019 року виконавчий комітет Малолюбашанської сільської ради повідомив про те, що засуджений ОСОБА_4 до покарання у виді громадських робіт з 16 по 18 жовтня 2019 року включно не приступив з невідомих причин, в зв`язку з чим, 22.10.2019 року працівниками Костопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області було відібрано письмове пояснення у ОСОБА_4 та винесено попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Однак, в порушення ч. 3 ст. 40 КВК України, без поважних причин (тяжка тривала хвороба, виїзд в іншу місцевість без дозволу у зв`язку з загибелю близьких, тощо), станом на 02.01.2020 р. для відбуття громадських робіт ОСОБА_4 не з`явився, тобто умисно ухилився від призначеного йому судом покарання у виді громадських робіт.

Невідбута частина покарання становить 72 год. громадських робіт.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

27 січня 2020 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 27 січня 2020 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 389 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на один місяць.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який по категорії тяжкості відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 27 січня 2020 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Враховуючи невідбуте покарання ОСОБА_4 за вироком Костопільського районного суду від 27.11.2018 року, за яким він засуджений за ч.1 ст.185 КК України - до 80 годин громадських робіт, з яких не відпрацював 72 год, які відповідно до ст.72 КК України відповідають 9 дням арешту, тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд частково приєднує невідбуту частину за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 389 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 27 січня 2020 року по кримінальному провадженні №0000009 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити узгоджене покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст.72, ч.1 ст.71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків, враховуючи те, що ОСОБА_4 не відбув покарання за вироком Костопільського районного суду від 27 листопада 2018 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком - 3 (три) дні арешту, призначити остаточне покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 3 (три) дні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1