Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11/4809/14/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7
представників потерпілих адвоката ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9
виправданого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінальної справи за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Киселівка, Катеринопільського району Черкаської, області, українця, громадянин України, з повною вищою освітою, проживає в АДРЕСА_1 , працює директором ВО «Меліорація» м. Світловодськ, вдівець, раніше не судимий,
визнаний невинним та виправданий за ст. 286 ч. 2 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину,

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілому, за таких обставин:

ОСОБА_10 26.02.2005 р., близько 13.00 години, під час керування автомобілем Вольво д.н. НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі "Черкаси-Умань", по вул. Шевченка в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області, зі сторони м. Сміла в напрямку до м. Шпола Черкаської області, при виконанні обгону автомобіля ГАЗ-2705 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , що рухався у попутному напрямку, проявив безпечність та неуважність, що виразилось у недотриманні ним безпечної дистанції та інтервалу.
Не переконався у відсутності, перешкоди транспортному засобу, якого обганяв, неподалік від будинку № 7 по вул. Шевченка вказаного вище населеного пункту, повертаючись на смуту свого руху, різко змінив напрямок руху вправо, зменшивши допустимий боковий інтервал з автомобілем ГАЗ-2705 д.н. НОМЕР_2 та допустив з ним зіткнення.
Внаслідок цього даний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_12 виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху та скоїв наїзд на стоячий там автомобіль ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_3 та пішохода ОСОБА_13 , що знаходився біля цього автомобіля, уникнути наїзду на яких він технічної можливості не мав.
При цьому ОСОБА_10 порушив вимоги п.п. 13.1., 13.3. та 14.2. г) Правил дорожнього руху України, згідно яких, відповідно: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав численні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №039 від 2.04.2005 року несуть в собі ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_13 перебуває у причинному зв`язку із тілесними ушкодженнями, які виявлені на його тілі.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнано невинним та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Зазначене рішення мотивовано тим, що ряд свідків, які проходять по справі, як під час досудового розслідування так і в суді, свої показання змінювали.
Це, зокрема, стосується свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . А тому вони в певній мірі зацікавлені в результатах розгляду справи, до їх показань віднісся критично.
Показання свідка ОСОБА_17 вважає суд першої інстанції вважає достовірними оскільки він був безпосереднім очевидцем ДТП і дані, отримані під час відтворення обставин з його участю, підтверджують невинуватість в цій ДТП ОСОБА_10 .
Показання свідка ОСОБА_18 суд розцінив як сумнівні, оскільки на цього свідка на протязі п`яти років не вказували учасники ДТП. Крім того, вона в суді стверджувала, що не бачила моменту зіткнення автомобілів Вольво та Газель, а чула лише звук удару.
Інші свідки по справі безпосередніми очевидцями ДТП не були. Дані протоколів огляду місця події, огляду транспортних засобів: автомобілів ВАЗ та ГАЗ-2705, дані висновку авто технічної експертизи не несуть інформацію про причетність до смерті ОСОБА_19 , ОСОБА_10 .
Крім того, суд вважає достовірними висновки транспортно-трасологічної і авто-технічної експертизи, проведеної Харківським НДІСЕ та комплексної судової авто-технічної і транспортно-трасологічної експертизи, проведеної Донецьким НДІСЕ, про винуватість ОСОБА_12 в цій ДТП.
Інші експертизи про винуватість ОСОБА_10 є такими, що не відповідають фактичним обставинам і про це обґрунтовує у вироку.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок районного суду, через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону. Повторно дослідити матеріали кримінального провадження, а саме: повторно допитати потерпілих: ОСОБА_7 (проживає: АДРЕСА_2 ); ОСОБА_20 (проживає: АДРЕСА_3 ), повторно допитати свідків: ОСОБА_12 (проживає: АДРЕСА_3 ); ОСОБА_17 (прожирає: АДРЕСА_4 ); ОСОБА_15 (проживає: АДРЕСА_3 ); ОСОБА_16 (проживає: АДРЕСА_5 ); ОСОБА_18 (проживає: с. Ротмистрівка, Смілянський район, Черкаської області).
Дослідити письмові докази у кримінальному провадження, а саме: протоколи огляду місця події від 26.02.2005 (т. 1 а.с.3-4), протоколи огляду речових доказів від 21.03.2005 (т. 1 а.с. 52-63, 65-74), протокол відтворення обстановки і обставин події від 28.03.2005 (т. 1 а.с. 1006-112), протокол додаткового огляду місця події від 11.05.2006 ( т. 2 а.с, 51-56), протокол відтворення обстановки та обставин події від 15.12.2006 (т. 3 ах. 58-69), протокол відтворення обстановки та обставин події від 28.12.2006 (т. З а.с. 75-82), протоколи відтворення обстановки та обставин події від 03.02.2011 (т. 5 а.с.51-69). Дослідити висновки експертиз: висновок судово-криміналістичної експертизи № 117 від 11.05.2005 (т. 1 а.с. 144-145); висновки судових авто-технічних експертиз № 4/77 від 23.08.2005 та № 8797 від 31.01.2006 (т. 1 а.с. 203-210,225-228); висновок судової авто-технічної експертизи № 247 ТТ від 01.08.2005 (т.1 а.с. 129-135); висновок комплексної судової авто-технічної та транспортно- трасологічної експертизи № 4/58 від 14.04.2006 (т. 2 а.с. 46-47); висновок повторної комплексної судової авто-технічної та транспортно- трасологічної експертизи № 9-4 від 19.02.2009 (т. 4 а.с. 101-116); висновок повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012 (т. 5 а.с. 154-184).
Постановити по кримінальній справі новий вирок, та призначити засудженому ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення і дійшов до висновку про недоведеність вини
ОСОБА_10 лише на підставі показань останнього, зазначивши, що як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні показання ним не змінювалися, вони були логічними, послідовними і обґрунтованими.
Проте, судом не були враховані показання працівника ДПС ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що по приїзду на місце ДТП вони спілкувалися із водіями.
При цьому, водій «Вольво» ОСОБА_10 пояснив, що в районі авто заправки він розпочав обгін автомобіля «ГАЗель», а при поверненні на свою смугу підрізав цей автомобіль і той від удару з`їхав на праве узбіччя, де зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21011, який стояв на правому узбіччі по напрямку його руху та скоїв наїзд на його водія.
При цьому, ОСОБА_10 свою вину в цьому визнавав та обіцяв відшкодувати матеріальні збитки.
Крім того, з формальних причин судом не взяті до уваги висновки авто-технічної експертизи, посилаючись на участь в комісії експерта-стажиста. Проте, експертиза така проведена під керівництвом головного експерта НДКЦ, що має стаж судового експертаз 1992 року.
Посилання суду на висновок експертиз № 63/3842 та 1325/18-3326/19 є безпідставним, оскільки вони побудовані на припущеннях і не мають в собі об`єктивного підтвердження, так як відповідно до висновку повторної комісійної експертизи № 1923/1124 від 29.02.2012 р. - в момент зіткнення в контакт увійшли, як заднє право колесо автомобіля «Вольво», так і переднє ліве автомобіля ГАЗ-2705 і реалізація такої ситуації можлива лише при умові знаходження лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ-2705 паралельно поздовжній його осі.
Також суд безпідставно послався на висновок комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 1325/18-1326/19, оскільки експертами бралися неправильні вихідні дані.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду, а справу направити на новий судовий розгляд.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що посилання суду на показання свідка ОСОБА_12 про те, що ДТП з його слів відбулося на заокругленні дороги, ним в дійсності не давалися.
Вказує, що вірними є показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що в момент обгону автомобіля ГАЗ той різко повернув вправо і в його почало крутити.
Також, за поясненнями експерта ОСОБА_23 , заокруглення дороги в момент ДТП є незначним і на ДТП воно не вплинуло.
Вказує, що наявність, згідно експертиз Харківської та Донецької, пошкоджень на правій частині заднього бамперу автомобіля «Вольво» об`єктивно підтверджує, що в момент контакту колеса автомобіля ГАЗ з бампером «Вольво», воно було повернуто ліворуч, тобто нібито ГАЗ маневрував в бік «Вольво», а не навпаки, як зазначено в обвинуваченні.
Проте ці висновки експертиз є надуманими та необґрунтованими оскільки в цьому випадку автомобіль «Газель» перетнув би осьову лінію.
Вважає, що вина ОСОБА_10 також підтверджується висновком повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, відповідно до якого в момент зіткнення автомобіля «Вольво» та «ГАЗ-2705», ліве переднє колесо автомобіля ГАЗ знаходилося паралельно поздовжній його осі.
Вказує, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути ДТП при умові виконання ним вимог п.п. 13.1, 13.3 і 14.2 п.п. «г» ПДР України.
Крім того, в порушення вимог ст. 28 КПК судом не прийнято рішення відносно цивільних позовів потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 просить скасувати вирок районного суду, а справу направити на новий судовий розгляд.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що посилання суду на показання свідка ОСОБА_12 про те, що ДТП з його слів відбулося на заокругленні дороги, ним в дійсності не давалися.
Вказує, що вірними є показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що в момент обгону автомобіля «ГАЗ той різко повернув вправо і в його почало крутити.
Також, за поясненнями експерта ОСОБА_23 , заокруглення дороги в момент ДТП є незначним і на ДТП воно не вплинуло.
Вказує, що наявність, згідно експертиз Харківської та Донецької, пошкоджень на правій частині заднього бамперу автомобіля «Вольво» об`єктивно підтверджує, що в момент контакту колеса автомобіля ГАЗ з бампером «Вольво», воно було повернуто ліворуч, тобто нібито «ГАЗ» маневрував в бік «Вольво», а не навпаки, як зазначено в обвинуваченні.
Проте ці висновки експертиз є надуманими та необґрунтованими оскільки в цьому випадку автомобіль «Газель» перетнув би осьову лінію.
Вина ОСОБА_10 також підтверджується висновком повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи відповідно до якого в момент зіткнення автомобіля Вольво та ГАЗ-2705, ліве переднє колесо автомобіля ГАЗ знаходилося паралельно поздовжній його осі.
Вказує, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути ДТП при умові виконання ним вимог п.п. 13.1,13.3 і 14.2 п.п. «г» ПДР України.
Крім того, в порушення вимог ст. 28 КПК судом не прийнято рішення відносно цивільних позовів потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 просить скасувати вирок районного суду та постановити новий, яким ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням відповідного покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що дії ОСОБА_10 , як водія, перебувають у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали та порушення при цьому ним під час руху п.п. 12.3,13.1,13.3 та 14.2 ПДР України.
При цьому посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Посилаючись на недоліки слідства, пов`язані із не фіксуванням на схемі ДТП місця зіткнення транспортних засобів та слідів бокового юзу автомобіля «ГАЗель» праворуч, посилається на пояснення ряду свідків, що підтверджують наявність, таких слідів.
Також більшість висновків проведених експертиз підтверджує вину в цій ДТП водія ОСОБА_10 .
Проте, суд у вироку врахував лише ті висновки експертиз в яких відсутні будь-які технічні обґрунтування.
Вказує на необ`єктивність висновків експертів Харківського НДКЕ.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, виправданого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, вважає апеляційні скарги потерпілих необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 67, 323, 327, 334 КПК 1960 року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, базуватися на доказах, які були досліджені в судовому засіданні, яким суд зобов`язаний надати оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У свою чергу в мотивувальній частині виправдувального вироку повинні бути наведені підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.
Відповідно до вимог ст. 367 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього Кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є: однобічність, неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку (постанові), фактичним обставинам справи.
Однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи (ст. 368 КПК 1960 року).
Згідно з п 2 ч.1 ст. 369 КПК 1960 року вирок чи постанова вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 , допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При розгляді справи судом не надано оцінку зібраним органом досудового слідства кожному доказу у провадженні, а саме:
- висновкам судових авто-технічних експертиз №4/77 від 23.08.2005 року та № 8797 від 31.01.2006 року (т.1 а.с. 203-210, 225-228), та комплексної судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи №4/58 від 14.04.2006 року (т.2 а.с. 46-47). Відхиляючи їх суд першої інстанції обмежився лише посиланням про те, що в зазначених експертизах взагалі не надано аналіз об`єктивно наявним слідам від контактування що виявлені після події ДТП, як на автомобілі «Вольво», так і на автомобілі «ГАЗель».
- даним висновку №1923/1924 повторної комісійної судової транспортно- трасологічної та авто технічної експертизи від 29 лютого 2012 року про те, що показання водія автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_12 стосовно механізму ДТП з технічної точки зору спроможні, а покази водія автомобіля «Вольво» ОСОБА_10 по цьому ж питанню з технічної точки зору не спроможні. Водій ОСОБА_10 повинен був керуватися вимогами п.п.13.1, 13.3, 14.2 ПДР України. З моменту зіткнення автомобіля «Вольво» з автомобілем «ГАЗ» для водія ОСОБА_12 з технічної точки зору могла виникнути аварійна дорожня ситуація в умовах якої зміна траєкторії руху автомобіля «ГАЗ» у напрямку до стоячого пішохода Мосюженка, могла відбутися поза волею і діями водія ОСОБА_12 (т.5 а.с.154-184). Відхиляючи вказаний висновок районний суд також послався на формальну підставу, а саме на те, що експерт нібито самостійно збирав матеріали, що підлягають дослідженню. Однак, в ході допиту експерта в суді стосовно проведеної ним експертизи, останній пояснив, що безпосередньо матеріали він не збирав, а сліди пошкоджень автомобіля «Вольво» ним були виявлені при детальному дослідженні фотографій, наданих на експертизу.
- дані висновку комплексної судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи № 633/3842 від 20.04.2007 р., які є суперечними з показаннями аргументації експерта при дачі відповіді на запитання слідчого.
- показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які вони давали під час досудового слідства та під час судового розгляду кримінальної справи, а саме щодо того, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху, саме ОСОБА_10 під час виконання маневру обгону автомобіля ГАЗ-2705.
- показанням ОСОБА_10 відповідно до яких, останній 26 лютого 2005 року в денний час, керуючи власним автомобілем "Вольво 8-80" д.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Черкаси -Умань», в напрямку від м. Сміла до м. Шпола зі швидкістю близько 60 км/год. побачивши попереду автомобіль «ГАЗ-2705» д.н. НОМЕР_2 , почав виконувати маневр обгону вказаного автомобіля. Під час виконання обгону, коли маневр обгону був майже завершений, а саме, його автомобіль майже всім корпусом випередив автомобіль ГАЗ, відчув глухий стукіт, схожий на те, як осипається намерзлий сніг, на що не звернув уваги, та повернувшись на свою смугу руху поїхав далі. Подивившись у дзеркало заднього виду побачив, що «Газель» розвернуло на дорозі, зрозумів що щось сталось, та можливо потрібна допомога, тому розвернувся та поїхав назад. На узбіччі дороги виявив пошкодження свого автомобіля зрозумів, що ці пошкодження від контакту з автомобілем «ГАЗ-2705».

Колегія суддів апеляційний суду дійшла до висновку, що суд першої інстанції поверхово та вибірково дослідивши матеріали кримінальної справи, всупереч ст. ст. 67, 323 КПК (в редакції 1960 року), належно своє рішення не обґрунтував, не зіставив їх із наявними у справі доказами, та не дав належної оцінки пред`явленому обвинуваченню та передчасно і безпідставно віддав перевагу лише доводам сторони захисту.
Так, зокрема, зі змісту матеріалів кримінальної справи вбачається, що при ухваленні рішення про виправдання ОСОБА_10 суд першої інстанції відкинув висновки експертиз, якими встановлений причинний зв`язок між певними невідповідностями дій водія ОСОБА_10 . Правилам дорожнього руху та наслідками ДТП, як недопустимі.
Це, зокрема, стосується висновків судових авто-технічних експертиз № 4/77 від 23.08.2005 року та № 8797 від 31.01.2006 року, комплексної судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи №4/58 від 14.04.2006 року. Так, відкидаючи їх, суд першої інстанції зазначив, що у цих експертизах взагалі не надано аналізу об`єктивно наявним слідам від контактування, що виявлені після події ДТП, як на автомобілі «Вольво», так і на автомобілі ГАЗ-2705, а тому такі висновки не відображають дійсні обставини справи. Апеляційний суд, не перевіривши належним чином такі необґрунтовані висновки суду першої інстанції, без наведення жодних мотивувань, залишив їх поза увагою.
Крім того, суд першої інстанції належним чином не врахував висновку повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №1923/1924 від 29.02.2012 р., проведеної Львівським НДІСЕ. При цьому, не враховуючи висновок даної експертизи суд передчасно зіслався на те, що експерт нібито самостійно збирав матеріали, що підлягають дослідженню. Однак, в ході допиту експерта в суді стосовно проведеної ним експертизи, останній пояснив, що безпосередньо матеріали він не збирав, а сліди пошкоджень автомобіля «Вольво» ним були виявлені при детальному дослідженні фотографій, наданих на експертизу.
Безпідставним також є і посилання у вироку суду на відсутність аналізу слідів від контактування вказаних транспортних засобів після ДТП у експертизах №4-77 від 23.08.2005 р.; №8797 від 31.01.2006 р. та №4-58 від 14.04.2006 р.
В той же час з матеріалів кримінальної справи вбачається протилежне, а саме: у висновках встановлено, що в досліджуваних частинах вказаних експертиз (т.1 а.с. 204, 227, т.2 а.с.46) аналізуються наявні сліди від контактування автомобілів з посиланням на фотознімки, долучені до протоколу огляду речових доказів від 21.03.2005р.
Також, стверджуючи про невинуватість ОСОБА_10 у порушенні ПДР, що призвели до вказаних наслідків, суд у вироку вказав, що його показання стосовно обставин цих подій були логічними, послідовними та обґрунтованими, а тому їх суд оцінює як правдиві.
Проте, колегія суддів апеляційного вважає неприйнятними вказані припущення, на що обґрунтовано послався Верховний суд в ухвалі від 18.06.2019 року, а також вважає, що наведене мотивування не може бути достатньою підставою для визнання невинуватості ОСОБА_10 , оскільки у справі зібрані інші докази, що вказують на протилежне, а питання доведеності його вини підлягало вирішенню з врахуванням всіх зібраних по справі доказів, в тому числі й показань ОСОБА_10 , в їх сукупності.
Крім того, судом суду першої інстанції вказано про непричетність ОСОБА_10 до спричинення смерті ОСОБА_13 , через те, що на автомобілі ВАЗ зафіксовані пошкодження з автомобілем ГАЗ-2705, а не з автомобілем «Вольво». Проте, як вбачається з матеріалів справи, пошкодження автомобілю ВАЗ спричинено автомобілем ГАЗ-2705, який виїхав на узбіччя внаслідок некерованості після зіткнення із автомобілем «Вольво», який різко змінив напрямок руху, та, зменшивши боковий інтервал, допустив зіткнення з ГАЗ-2705, повертаючись на свою смугу руху.
Отже, зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного приходить до висновку, що у вироку суду першої інстанції не міститься достатніх та переконливих аргументів на спростування доводів обвинувачення про те, що вказана ДТП мала місце внаслідок порушення водієм «Вольво» ПДР, зокрема 11.1, 13.3 та 14.2.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції відхиляючи вказані докази послався лише на формальні підстави.

Зокрема, суд повинен був дати відповідну оцінку зібраним доказам і прийняти рішення по суті справи відповідно із кримінальним та кримінально - процесуальним законодавством України.

В даному випадку, суд першої інстанції, формально розглянув матеріали справи ОСОБА_10 , не дав належної та обґрунтованої відповіді на доводи сторони обвинувачення, чим порушив право учасників судового провадження на об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Отже, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції було допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення законного та обґрунтованого вироку, за таких підстав доводи прокурора та потерпілих про безпідставне виправдання ОСОБА_10 є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ст.ст. 367, 368 КПК України, підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному порядку є, зокрема, однобічність або неповнота судового слідства; однобічним визнається судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, в тому числі, коли не були допитані певні особи, досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, через допущену неповноту судового слідства, а кримінальна справа поверненню до того ж суду на новий судовий розгляд, але в іншому складі суду.

Під час нового судового розгляду кримінальної справи суду першої інстанції слід взяти до уваги наведені у даній ухвалі підстави, що стали причиною скасування вироку суду першої інстанції, а також, - слід перевірити правильність кваліфікації дій підсудного, при цьому також слід належним чином перевірити і доводи наведені в апеляціях прокурора, потерпілих та їх представника потерпілих.

Крім того, слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи сторін захисту і обвинувачення, у тому числі й стосовно допустимості наданих суду доказів, дати їм належну оцінку з урахуванням правових висновків Верховного Суду України, а також роз`яснень постанов Пленумів Верховного Суду України та ухвалити вмотивоване, законне і обґрунтоване рішення.

Оскільки, при ухваленні вироку міра запобіжного заходу ОСОБА_10 не обиралася, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про застосування до останнього запобіжного заходу.

Керуючись п. 15 Перехідних Положень КПК України, ст.ст. 362, 365, 366, 367, 368 КПК України 1960 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_11 задовольнити.
Апеляційній скарги прокурора, адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_10 - скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді, в іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3