В И Р О К
іменем України

17 червня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

законних представників потерпілого - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000238 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

27 березня 2019 року о 19:00 годині в під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла сварка, під час якої у ОСОБА_9 виник умисел на завдання тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_5 не менше 10 ударів в область голови та не менше 2 ударів в область попереку праворуч та ліворуч, чим завдав йому легкі тілесні ушкодження, у вигляді множинних саден на обличчі, саден в поперековій області праворуч та ліворуч, ділянку травматичного набряку м`яких тканин в проекції фаланги 1-го пальця лівої кісті, та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, рубців на обличчі.

Зазначеними діями ОСОБА_9 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_9 під час судового розгляду не визнав себе винуватим в інкримінованому йому злочині, просив його виправдати та відмовити у задоволенні позову потерпілого.

Водночас, ОСОБА_11 надав показання, зі змісту яких слідує, що саме він був ініціатором конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_5 , якого спочатку зупинив у під`їзді на нижньому поверсі та намагався його утримувати висловлюючи претензії з приводу порушенні тиші у нічний час, а коли ОСОБА_5 від нього вирвався та побіг по сходах нагору, наздогнав його, та між ними сталася бійка.

Конфлікт між ним та ОСОБА_5 продовжувався до тих пір, поки не втрутився їх сусід ОСОБА_12 , який обхопив його з боку за тулуб та відтягнув у бік, а ОСОБА_5 сказав, щоб він йшов додому, що той і зробив.

Незважаючи на заперечення обвинуваченого ОСОБА_9 , його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у повному обсязі підтверджується наступними доказами.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.03.2019 вбачається, що в день події ОСОБА_5 звернувся до Зміївського відділу поліції із заявою, в якій повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (т. 1 а. п. 152).

Під час судового розгляду неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 показав про обставини, за яких 27.03.2019 він разом з ОСОБА_13 піднімався сходами додому, де обігнав сусіда ОСОБА_9 , який його зупинив, потім схопив і утримував його рукою за ніс та завдав множинних ударів рукою в область голови та коліном в область черева. Свої дії ОСОБА_9 пояснив наявністю у нього претензій щодо його ( ОСОБА_5 ) галасливої поведінки.

Показання щодо конкретних обставин та механізму нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 під час конфлікту 27.03.2019 потерпілий ОСОБА_5 надав, також, під час слідчого експерименту 18.04.2019 (т. 1 а. п. 155-158).

Законні представники потерпілого - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що їх сусід ОСОБА_9 мав претензії з приводу поведінки їх сина ОСОБА_5 , вважав, що їх син порушує тишу в будинку під час спілкування вдома зі своїми друзями. Самі ж вони заперечували наявність з боку їх сина будь-яких порушень. 27.03.2019 увечері вони виявили свого сина з тілесними ушкодженнями. ОСОБА_14 повідомив, що його побив сусід ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо конкретних обставин завдання ударів та наявності у учасників конфлікту тілесних ушкоджень будь-яких відомостей під час допитів у суді не повідомили. Однак показали, що були очевидцями сварки та бійки між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , деталей якої не пам`ятають. Бійку припинив ОСОБА_16 , який втрутився у конфлікт та обхопивши ОСОБА_9 за тулуб відтягнув його від ОСОБА_5 , а останньому наказав йти додому.

Свідок ОСОБА_15 показала, що 27.03.2019 почула шум, вийшла на майданчик під`їзду, де побачила бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , після чого вийшов сусід з 239-ї квартири. Також пояснила, що ОСОБА_5 разом з друзями порушують порядок, галасливо себе ведуть у нього вдома аж до 04:00 години.

Крім того, свідок ОСОБА_15 , а також свідок ОСОБА_17 , яка є дружиною обвинуваченого, показали, що потерпілий ОСОБА_5 за місцем проживання веде галасливий спосіб життя, разом з друзями порушують тишу в нічний час.

Щодо обставин конфлікту свідок ОСОБА_17 повідомила, що самої бійки не бачила, однак у її чоловіка була рана на голові, яка потім загоїлась.

Обстановка на місці події також підтверджується даними відеофайлу на CD-R, наданому представником потерпілого (т. 1 а. п. 128).

Висновками судово-медичної експертизи №12-14/45-Зм/19 від 13.04.2019 та додаткової судово-медичної експертизи №12-14/61-Зм/19 від 10.05.2019 підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_5 мали місце: рубці на обличчі, множинні садна на обличчі, ділянка травматичного набряку м`яких тканин в проекції 1-го пальця лівої кісті, садна в поперековій області праворуч та ліворуч, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку.

Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, вищевказані садна утворилися по механізму тертя-ковзання, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок завдання ударів руками та взутими ногами нападаючих, а вище вказані рубці на обличчі утворилися внаслідок загоювання забитих ран, і всі вище перелічені тілесні ушкодження могли утворитися в строк і за обставин, зазначених вище.

По ступеню тяжкості вищевказані садна на різних ділянках тіла, ділянка травматичного набряку м`яких тканин в проекції фаланги 1-го пальця лівої кісті, як у сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

По ступеню тяжкості вищевказані закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, рубці на обличчі, як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Показання потерпілого ОСОБА_5 , надані ним під час слідчого експерименту 18.04.2019, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення (т. 1 а. п. 153, 154, 160, 161).

Показання обвинуваченого ОСОБА_18 під час проведення судово-медичних експертиз не досліджувалися, оскільки на досудовому розслідуванні він відмовився від проведення слідчого експерименту за його участі, про що надав відповідну заяву від 23.05.2019. (т. 1 а. п. 170).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_9 є винуватим в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо наявності у нього претензій з приводу поведінки неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 не спростовують обвинувачення, а навпаки, підтверджують мотив вчинення кримінального правопорушення - неприязнь по відношенню до потерпілого.

Безпідставними є твердження сторони захисту про необхідність критичної оцінки показань потерпілого ОСОБА_5 , оскільки його показання під час слідчого експерименту та в суді підтверджуються висновками судово-медичних експертиз щодо наявності у нього тілесних ушкоджень, механізму та часу їх утворення, а також і показаннями самого обвинуваченого та свідків щодо часу і місця події, в ході якої ОСОБА_9 завдав тілесних ушкоджень потерпілому, а також і щодо мотивів вчиненого кримінального правопорушення.

Також, під час судового розгляду, з метою забезпечення права на захист та перевірки версії сторони захисту щодо нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченому самим потерпілим, за клопотанням сторони захисту відкладався судовий розгляд та надавався значний час для збирання та подання до суду додаткових доказів, однак будь-яких доказів на спростування обставин обвинувачення учасниками судового провадження не надано.

Отже, заперечення обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини є неспроможним та оцінюється судом як спосіб захисту, що не спростовує його винуватості у злочині.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме, вчинення злочину у відношенні неповнолітнього, значну різницю у віці та перевагу у фізичних даних обвинуваченого по відношенню до потерпілого;

- відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- відомості про особу потерпілого, який отримав базову загальну середню освіту з середнім балом - 10,1 (т. 1 а. п. 112, 113), є студентом Коледжу Національного фармацевтичного університету, де характеризується позитивно (т. 1 а. п. 46, 111-113); добровільно пройшов обстеження з приводу вживання каннабіноїдів, результат обстеження негативний (т. 1 а. п. 109, 110); за замовленням свого батька ОСОБА_6 25.06.2019 щодо обставин події пройшов обстеження з використанням поліграфа, результати якого не містять відомостей, які б дозволили ставити під сумнів його показання в суді (т. 1 а. п. 113а-127);

- особу обвинуваченого, який раніше не судимий (т. 1 а. п. 165), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (т. 1 а. п. 164); одружений (т. 1 а. п. 168), має неповнолітню дочку ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а. п. 169), за місцем проживання скарг на його поведінку немає (т. 1 а. п. 163), не має постійного місця роботи.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину; відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання; відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, а також щодо його майнового та сімейного стану, дотримуючись вимог частини 2 статті 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а. п. 25-70), суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Потерпілий ОСОБА_5 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_18 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6 582 грн 50 коп. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн 00 коп.

Під час судового розгляду цивільний позов у повному обсязі підтримали його законні представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також і представник потерпілого ОСОБА_8 .

Стороною захисту цивільний позов заперечувався у повному обсязі.

На підтвердження вимог щодо матеріальної шкоди потерпілим надано копії документів щодо витрат на лікування. Так вартість придбаних ліків на суму 4 582 грн 50 коп. підтверджується копіями товарних чеків №105 від 28.03.2019, №116 від 01.04.2019, №130 від 06.04.2019 (т. 1 а. п. 41), а витрат на оплату психологічної допомоги фахівця-психолога у розмірі 2 000 грн 00 коп. - даними акта здачі-приймання наданих послуг від 29.04.2019 (т. 1 а. п. 42).

Потерпілий ОСОБА_5 отримав медичну та психологічну допомогу саме під час лікування наслідків завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що підтверджується відомостями медчиної документації та первинного психологічного висновку, копії яких долучені до матеріалів провадження (т. 1 а. п. 43-45; 54-70)

Отже, під час судового розгляду доведено завдання матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 6 582 грн 50 коп.

На обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпілий посилався на наслідки неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_18 , оскільки у ОСОБА_5 з`явилися постійні побоювання за життя та здоров`я, був порушений нормальний уклад життя, він змушений отримувати психологічну допомогу фахівця - психолога, в нього погіршився емоційний стан і стан здоров`я, виникли душевні страждання.

Розмір моральної шкоди потерпілий оцінив у 50 000 гривень.

Потерпілий та його представники довели як факт спричинення в результаті кримінального правопорушення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, так і розмір моральної шкоди - 50 000 грн, який за встановлених фактичних обставин кримінального провадження відповідає вимогам розумності і справедливості.

За таких обставин позовна заява потерпілого підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_9 винуватим у злочині, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 6 582 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1