Постанова
Іменем України
12 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 357/13067/18

провадження № 51-4448км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, яке є її власністю.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона 01 квітня 2018 року приблизно о 21:00, перебуваючи поблизу продуктового магазину за адресою: вул. Луки Долинського, будинок 107 у місті Білій Церкві Київської області, у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, безоплатно, шляхом передачі з рук в руки з метою подальшого збуту, з корисливих мотивів, незаконно придбала, з метою подальшого збуту психотропну речовину - «амфетамін». Після чого принесла до місця проживання на АДРЕСА_1 , де незаконно зберігала з метою подальшого збуту до 02 квітня 2018 року.

02 квітня 2018 року приблизно о 12:15 ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 1-а на вул. Північній у м. Біла Церква Київської області, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, незаконно, збула шляхом продажу за грошові кошти в сумі 1800 грн ОСОБА_8 , порошкоподібну речовину білого кольору, що знаходилась в поліетиленовому пакеті на застібці, загальною масою 6,91 г, у складі якої наявна психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, маса амфетаміну у речовині становить 2,49 г, що становить великі розміри, яку ОСОБА_7 незаконно придбала та незаконно зберігала з метою збуту та в подальшому незаконно збула ОСОБА_8 .

Цього ж дня, о 15:36 ОСОБА_8 , біля кас залізничного вокзалу на вул. Привокзальна, 32в у м. Біла Церква Київської області, затримано, в ході проведення обшуку у останнього виявлено та вилучено вищевказану психотропну речовину, яку ОСОБА_8 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконного придбав у ОСОБА_7 та незаконно зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

Крім того, у період часу з 03 квітня 2018 року по 04 квітня 2018 року в нічний час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи біля продуктового магазину за адресою: вул. Івана Кожедуба, 129 у м. Білій Церкві Київської області, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, незаконно, повторно, збула шляхом передачі з рук в руки, за грошові кошти в сумі 1800 грн ОСОБА_9 , психотропну речовину-амфетамін, яку ОСОБА_9 в подальшому, для зручності вживання, розфасував в 10 поліетиленових пакетів на застібках. Вказана речовина, що придбана ОСОБА_9 у ОСОБА_7 містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін, масами 0,075 г, 0,088 г, 0,062 г, 0,082 г., 0,099 г, 0,075 г, 0,079 г, 0,068 г, 0,079 г, 0,078 г, загальною масою 0,785 г.

07 квітня 2018 року о 14:45 у ОСОБА_9 , біля магазину «Стрілець» на вул. Логінова, 37 у м. Білій Церкві Київської області, в ході особистого обшуку виявлено та вилучено 10 поліетиленових пакетів на застібці, які ОСОБА_9 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконного придбав у ОСОБА_7 та незаконно зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що місцевий суд розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України без участі захисника, не з`ясував причини відмови ОСОБА_7 від захисника, а також не роз`яснив останній право скористатися правовою допомогою. Також вважає, що без належного забезпечення її права на захист, її згода на скорочений порядок дослідження доказів носила формальний характер. До того ж зазначає, що прокурор у судовому засіданні вручив їй обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, не роз`яснивши його суті. Суд, в свою чергу, перед початком судового розгляду нового обвинувачення, не роз`яснив їй її прав, в тому числі і права на захист. Стверджує, що в порушення ч. 3 ст. 374 КПК України у вироку відсутнє формулювання обвинувачення, яке судом визнано доведеним. Зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи, які були наведені в апеляційній скарзі захисника, а також не навів обґрунтування своїх висновків на спростування всіх доводів і не мотивував свого рішення належним чином, внаслідок чого постановив ухвалу, яка за змістом не відповідає вимогам КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового розгляду заперечень на касаційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні засуджена та її захисник підтримали подану касаційну скаргу, прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 434 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікація злочину, за який її засуджено у касаційній скарзі не оспорюється.
Твердження засудженої, що суд першої інстанції не з`ясував причини її відмови від захисника, а також не роз`яснив останній право скористатися безоплатною правовою допомогою, чим порушив її право на захист є необґрунтованими виходячи з наступного.
Так, з матеріалів кримінального провадження, а саме з журналів судових засідань та технічних носів інформації на яких зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції від 05 грудня 2018 року (а.п. 27) та 02 квітня 2019 року (а.п. 44) вбачається, що судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання та під час відкриття судового засідання оголошено склад суду, з`ясовано питання відводів, вручено учасникам кримінального провадження пам`ятки про їх права та обов`язки, а також належним чином роз`яснено право обвинуваченої ОСОБА_7 на кваліфіковану правову допомогу, як того вимагає положення ст. 20 КПК України. Проте, засуджена ОСОБА_7 добровільно відмовилася від послуг захисника та вказала, що буде захищати свої інтереси самостійно (а.п. 26). При цьому, судом першої інстанції були з`ясовані причини відмови ОСОБА_7 від захисника.
Враховуючи наведене доводи засудженої про порушення її права на захист є неспроможними.
Окрім того, як видно з матеріалів справи, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтвердила обставини, викладені в обвинуваченні, та погодилася на розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_7 змісту обвинувачення. Водночас, суд переконався у добровільності та істинності її позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи.

Вищезазначене також підтверджується журналом судового засідання від 02 квітня 2019 року, так і технічним носієм інформації на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції.
За таких обставин, підстав вважати, що суд розглянув справу з порушенням вимог кримінального процесуального закону, ст. 349 КПК України, як про це йдеться у касаційній скарзі засудженої, немає.
При цьому, зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, мотив та спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль засудженої, тому доводи засудженої в цій частині є безпідставними.
Щодо тверджень засудженої, що прокурор у судовому засіданні вручив їй обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, не роз`яснивши його суті, а суд при цьому, перед початком судового розгляду нового обвинувачення, не роз`яснив їй її прав, в тому числі права мати захисника, чим порушив її право на захист, то вони є голослівними.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 338 КПК України, прокурор, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що прокурором і судом в повній мірі були виконані вимоги вказаної статті Закону, при цьому повторне роз`яснення права засудженої на отримання правової допомоги з боку захисника законом не вимагається. Отже колегія суддів не вбачає порушень права засудженої на захист при розгляді справи щодо неї в суді першої інстанції.
Таким чином, вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Перевіривши вирок в межах доводів апеляційної скарги захисника, які є схожими з доводами касаційної скарги засудженої, апеляційний суд надав їм належну оцінку та, навівши в ухвалі докладні мотиви й підстави прийнятого рішення, обґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.
Призначене засудженій покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є достатнім для виправлення винної та попередження вчинення нових злочинів.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Керуючись статтями 433,434,436 КПК України, Суд

ухвалив:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3