Справа № 344/3252/20
Провадження № 1-і/344/7/20
У Х В А Л А

13 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Головуючий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді, -

В С Т А Н О В И В:

заявник подав заяву про відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 щодо розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР, з тих підстав, що за зверненням ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 . Одночасно в заяві вказано: «…якщо заява буде слухатися 12.03.2020 прошу її слухати через Львівський апеляційний суд, якщо 13.03.2020 то через Закарпатський апеляційний суд, якщо через обід та післяобідню пору, то через Мукачівський міськрайонний суд, в зв`язку з тим, що в ці дні, я буду в цих судах».

Питання участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції регулюється ст. 336 КПК України, частиною першою якої передбачено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

За приписами ч. 7 ст. 11 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

При цьому, статтею 336 КПК України передбачена можливість проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження та визначений виключний перелік випадків, у яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Заявник не навів аргументів в підтвердження виключних підстав для проведення судового засідання в режимі відеоконференції передбачених ст. 336 КПК України та не послався на докази, які б підтверджували наявність таких підстав, також заявником не надано доказів в підтвердження існування технічної можливості в визначених ним судах, для проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Для проведення судового засідання в режимі відеоконференції належить заздалегідь повідомити суд, якому буде доручено здійснення відповідної відеоконференції. Однак форма і зміст клопотання заявника унеможливлює здійснення відповідної дії.

Таким чином відсутні правові підстави для задоволення клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі ,,Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення ,,Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі ,,Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Отже підставою відводу визначено особисту зацікавленість судді в результатах судового розгляду або упередженість відповідної судді.

Таким чином національним законодавством не гарантовано право на вибір слідчого судді, судді або відмову від нього за бажанням учасника судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже підставою відводу слідчого судді є його зацікавленість у результатах судового розгляду, наявність родинних зв`язків зі сторонами провадження, інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заявником не додано до матеріалів заяви жодних доказів в підтвердження обставин наявності зареєстрованого кримінального провадження та здійснення досудового розслідування за його заявою з приводу дій чи бездіяльності відповідної судді.

Також, подання заяв і скарг щодо судді не є підставою для відводу відповідного судді, оскільки залежить не від поведінки судді, а залежить від поведінки і бажання відповідного скаржника.

Само по собі подання скарг і заяв щодо відповідного судді не визначено процесуальним законом як правова підстава відводу відповідного судді.

Відвід судді від розгляду справи на підставі скарги заінтересованої особи означає вибір заінтересованою особою бажаних чи не бажаних суддів для розгляду справи за своєї участі, що є порушенням порядку визначення суддів для розгляду справ, передбаченого в ст. 35 КПК України.

Таким чином заява про відвід слідчого судді позбавлена правових підстав.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні клопотання про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1