Справа № 333/3203/19
Провадження № 1-кс/333/139/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши клопотання потерпілої ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належать на праві власності ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0002427, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 29.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання підозрюваною та її захисником обвинувального акту.

У судовому засіданні потерпіла - ОСОБА_6 заявила клопотання про арешт майна, а саме на квартиру та автомобіль обвинуваченої ОСОБА_4 .

Прокурор, обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання про арешт майна заперечували, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, вивчивши клопотання про арешт майна, взявши до уваги думку сторін по справі, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є збереження речових доказів , спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ( ч.2 ст.170 КПК).

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

Всупереч вимогам ст.171 КПК України, ОСОБА_6 не надано жодного доказу на підтвердження того, що у обвинуваченої ОСОБА_4 наявне будь-яке майно або належать їй на праві власності.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Згідно з ч.3 ст.171 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.170-172, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належать на праві власності ОСОБА_4 - повернути заявнику.
Повідомити заявнику про необхідність у строк, який не може перевищувати сімдесят дві години з дня отримання ухвали суду, усунути недоліки заяви.

Роз`яснити заявнику, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1