У Х В А Л А

23 січня 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_5 ,

педагога ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

згідно клопотання старший слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 просив: застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 строком на 60 днів, з можливістю визначення застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що еквівалентно сумі в 304 050 грн.

Мотивував його тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 307 КК України, які є тяжкими.

На даний час, існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі вчинятиме спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та підозрюваних в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона захисту заперечувала проти застосування до ОСОБА_4 будь-якого із визначеного КПК України запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризиків, які зазначені у клопотанні слідчого ОСОБА_8 не існує, вони є надуманими і такими, що не підтверджені належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, в першу чергу, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

В разі, якщо встановлено наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя встановлює в межах клопотання про застосування запобіжного заходу чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один з ризиків передбачених ст. 177 КПК України та чи можна запобігти йому/їм більш м`яким запобіжним заходом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 42 рішення від 05 березня 2015 року у справі «Котій проти України», заява № 28718/09). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (п. 184, рішення Великої Палати від 28 листопада 2017 року у справі «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13).

Слідчий суддя, зазначає, що 21 січня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 України, тобто незаконному придбанні, зберіганні та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою групою осіб (а.с. 49-51), за таких обставин.

В жовтні 2019 року ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви домовилися про спільну незаконну діяльність, яка полягала у здійсненні збуту наркотичних засобів та психотропних речовин з використанням мережі Інтернет за допомогою програмного забезпечення для смартфонів, планшетів та ПК меседжеру «Телеграм», який дозволяє, обмінюватись текстовими повідомленнями, графічними та відеофайлами, а також безкоштовно телефонували іншим користувачам програми. Причому за домовленістю між ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_4 , останні розподілили між собою функції вчинення злочинів. ОСОБА_4 за попередньою змовою створив за допомогою програмного забезпечення для смартфонів, планшетів та ПК меседжеру «Телеграм» групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розмістив оголошення про продаж наркотичних засобів та психотропних речовин із зазначенням їх вартості, порядку здійснення оплати та подальшого отримання без візуального контакту між ним та особами, що здійснюють придбання наркотичних засобів та наркотичних речовин. ОСОБА_9 , в свою чергу взяв на себе функцію отримання готівкових коштів через платіжну систему «EasyPay» з подальшим переказом отриманих грошових коштів через комерційні фінансові установи та отримання готівкових коштів з банківських рахунків.

Крім того, для вчинення вказаних протиправних діянь ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_4 залучили ОСОБА_10 , якому доручили функцію розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом їх залишення в публічно доступних місцях м. Біла Церква Київської області з подальшим їх фотографуванням, визначенням геолокації місця для передачі інформації особі, що переказала грошові кошти в якості оплати для отримання наркотичних засобів чи психотропних речовин.

Також, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_4 залучили до вчинення вказаних протиправних діянь неповнолітнього ОСОБА_11 , якому доручили функцію розміщення відомостей про назву групи в якій розміщуються оголошення про збут наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом здійснення написів в публічних місцях назви вказаної групи «@papus.bc».

Згідно ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі Перелік), тобто і канабіс, включений до таблиці 1 зазначеного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

Зокрема, Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» допускає наступні випадки законного обігу психотропних речовин включених до таблиці 1 Переліку: використання наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності; діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії; діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів у ветеринарній медицині.

Однак, в порушення зазначених вимог законодавства ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням час та обставин з метою подальшого збуту отримав наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою подальшого збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 02 січня 2020 року.

В подальшому, вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс ОСОБА_4 передав ОСОБА_10 , який в свою чергу залишив його в публічно доступному місці, а саме в скляній пошкодженій пляшці біля будинку по вул. Павліченко в м. Біла Церква Київської області з подальшим фотографуванням та визначенням геолокації місцезнаходження закладки з особливо небезпечним наркотичним засобом -канабіс та переслав дану інформацію в загальну групу меседжеру «Телеграм» в якій зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10

02 січня 2020 року о 16:30 год. ОСОБА_12 здійснив замовлення на «Телеграм-каналі» «@papus.bc» особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, масою 2 г. та у відповідь отримав повідомлення із реквізитами платіжної системи «EasyPay» № НОМЕР_1 та зазначення вартості замовленого наркотичного засобу в сумі 400 грн. Того ж дня о 17:11 год. ОСОБА_12 перерахував грошові кошти в сумі 400 грн. на платіжну систему «EasyPay» № 18125824, який зареєстрований за ОСОБА_4 та о 17:11 год. отримав на меседжер «Telegram» фотозображення та геолокацію місцезнаходження придбаного особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, масою 2 г. В подальшому 02 січня 2020 року близько 17:30 год. ОСОБА_12 у зазначеному місці забрав придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 1,83 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне придбання з метою збуту, незаконне зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», яким передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі Перелік), тобто і канабіс, включеного до таблиці 1 зазначеного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням час та обставин з метою подальшого збуту отримав наркотичний засіб канабіс, який зберігав з метою подальшого збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 08 січня 2020 року.

В подальшому вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс ОСОБА_4 передав ОСОБА_10 , який в свою чергу залишив його в публічно доступному місці, а саме прикріпив за допомогою магніту під виступаючим металевим елементом паркану, біля будинку АДРЕСА_2 , з подальшим її фотографуванням та визначення геолокацію місцезнаходження закладки з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс та переслав дану інформацію в загальну групу меседжеру «Телеграм» в якій зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10

08 січня 2020 року о 10:45 год. ОСОБА_12 здійснював замовлення на «Телеграм-каналі» «@papus.bc» особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, масою 1 г. та у відповідь отримав повідомлення із реквізитами платіжної системи «EasyPay» № НОМЕР_2 та зазначення вартості замовленого наркотичного засобу в сумі 215 грн. Того ж дня о 11:24 год. ОСОБА_12 перерахував грошові кошти в сумі 215 грн. на платіжну систему «EasyPay» № 74106654, що зареєстрований ОСОБА_9 та о 11:29 год. отримав на меседжер «Телеграм» фотозображення та геолокацію місцезнаходження придбаного особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, масою 1 г. В подальшому 08 січня 2020 року близько 11:40 год. ОСОБА_12 у зазначеному місці забрав придбаний ним особливо наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, масою 1,01 г.

Слідчий суддя зазначає, що її обґрунтованість підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23 грудня 2019 року (а.с. 14), протоколом отримання речей від 02 січня 2020 року (а.с. 15), протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 03 січня 2020 року (а.с. 16), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02 січня 2020 року (а.с. 17-18), протоколом про результати контролю за вчиненням злочину (а.с. 19-20), протоколом отримання речей від 08 січня 2020 року (а.с. 21), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08 січня 2020 року (а.с. 22-23), протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17 січня 2020 року (а.с. 24), протоколом доступу до речей і документів від 17 січня 2020 року (а.с. 25), висновком експерта № 11-2/154 від 15 січня 2020 року (а.с. 26), висновком експерта № 11-2/295 від 16 січня 2020 року (а.с. 27), протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17 січня 2020 року (а.с. 28), протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем» від 13 січня 2020 року (а.с. 29-33), протоколом обшуку від 21 січня 2020 року (а.с. 34-36), протоколом обшуку від 21 січня 2020 року (а.с. 43-45), протоколом обшуку від 21 січня 2020 року (а.с. 52-55), протоколом обшуку від 21 січня 2020 року (а.с. 62-63), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 64-65), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 66-67), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 68-69), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 70-71), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 72-73), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 74-75), протоколом огляду місця події від 21 січня 2020 року (а.с. 76-77).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Водночас, при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя має врахувати і положення ст. 178 КПК України, за якою при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується та ін.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (п. 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04).

Однак, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення від 12 лютого 2015 року у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії»).

Слідчий суддя констатує, що з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, ризик його втечі та переховування від органів досудового слідства чи суду є високим.

Слідчий суддя зазначає, що на даний час, органами досудового слідства не виявлено усіх можливих місць де знаходяться наркотичні засоби, сховані для збуту, у зв`язку із чим існує ризик, що ОСОБА_4 вчинятиме спроби їх приховати або знищити.

Слідчий суддя констатує, що зважаючи на те, що показання свідків у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 та інших осіб має ключове значення, існує ризик, що ОСОБА_4 вчинятиме вплив на них з метою спонукання до зміни показів.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (п. 28 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України», заява № 37789/05).

В свою чергу, слідчий суддя визнає не доведеним ризик того, що ОСОБА_4 вчинятиме інші злочини, адже він раніше не був судимим за організацію злочинів за попередньою групою осіб і пов`язаних із збутом наркотичних засобів.

Отже, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України і застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є об`єктивно необхідним.

Наведені обставини переконали слідчого суддю, що запобігти їм без тимчасової ізоляції ОСОБА_4 не є можливим.

Таким чином, щодо ОСОБА_4 належить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Таким чином, зважаючи на ступінь тяжкості злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 ,, який є корисним, слідчий суддя переконаний, що застава у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не забезпечить виконання ним покладених на нього обов`язків і її належить встановити на рівні 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 304 050 грн.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 369, 371-372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня затримання, тобто з 21 січня 2020 року по 22 березня 2020 року включно.

Застосувати відносно ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 304 тисячі 50 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена (заставодавцем) на депозитний рахунок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки передбачені п. 1, 2, 3, 9 ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого по вул. Привокзальна 3-а в м. Біла Церква Київської області за кожною вимогою,

- не відлучатися з м. Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- носити електронний засіб контролю.

Згідно ч. 6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави - з дня внесення застави до 22 березня 2020 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваному з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оголошена підозрюваному ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0003210.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити учасникам процесу після її проголошення.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 28 січня 2020 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1