№ 336/7164/19
Пр. № 1-кп/336/345/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого;

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, обвинувальні акти щодо якого за ознаками корисливих злочинів на момент вчинення описаних дій перебували в провадженні суду, вчинив відкрите заволодіння чужим майном за таких обставин.

Близько 14-00 години 27 вересня 2019 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, перелізши через паркан, проник на територію земельної ділянки під будинком АДРЕСА_2 , де шляхом віджимання віконної рами проник до приміщення будинку і заволодів наявним в ньому ноутбуком «Lenovo» моделі IP 320-15 IAP в корпусі чорно-сірого кольору із зарядним пристроєм до нього вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи 4528 грн. 20 коп.

В той час, коли обвинувачений з предметом викрадення знаходився біля хвіртки паркану, він був помічений потерпілою ОСОБА_5 , усвідомленням якої охоплювалося вчинення обвинуваченим відкритого викрадення майна і яка голосно закликала ОСОБА_6 повернути викрадене, проте обвинувачений вказані заклики потерпілої проігнорував і разом з предметом протиправного заволодіння залишив садибу.

Описаними діями потерпілій спричинено майнову шкоду в сумі 4528 грн. 20 коп.

Допитаний судом обвинувачений винуватість у вчиненні заволодіння чужим майном за описаних обставин визнав повністю та показав суду, що в день, до якого відносяться події, зазначені в обвинувальному акті, він прогулювався вулицею Ізмаїльською та, побачивши відчинене з метою провітрювання вікно в будинку потерпілої, вирішив проникнути скрізь нього до житла з метою вчинення крадіжки. Для цього він переплигнув через паркан та, відсунувши вікно, забрався в будинок. Коли після викрадення він з ноутбуком в руках вже наблизився до хвіртки, потерпіла, яка зрозуміла зміст його дій, намагалася зупинити обвинуваченого окриками та закликами повернути викрадене майно, проте це його не зупинило і він направився з ноутбуком за межі садиби.

Розпорядитися майном він не зміг, оскільки був затриманий з ноутбуком в цей же день співробітниками поліції, які вилучили у нього предмет викрадення.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження зміст цих обставин, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням до житла.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин.

Враховує суд і наявність нерозглянутих кримінальних проваджень щодо обвинуваченого за вчинення корисливих злочинів, що перебувають в провадженні Шевченківського районного суду, кількість яких обчислюється шістьма обвинувальними актами.

Вказані обставини свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально караних діянь.

Наведені обставини не дають суду підстав для звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Разом з цим суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке утворює один епізод грабежу, а також той факт, що заволодіння чужим майном було розпочате як таємне викрадення, тобто злочин, що характеризується нижчим ступенем суспільної небезпеки, і лише після його виявлення потерпілою закінчений як відкрите заволодіння, а також відсутність ознак насильства під час вчинення протиправних дій.

Враховує суд і ту обставину, що предмети викрадення, визнані речовими доказами, передані потерпілій на зберігання і в силу ст. 374 КПК України будуть повернені їй за належністю.

Через повернення потерпілій викрадених речей усунено спричинену шкоду.

Вказану обставину суд визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_6 обставинами є також і сприяння суду у встановленні фактичних обставин кримінально караного діяння, а також щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність перелічених пом`якшуючих обставин істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину і з урахуванням відомостей про особу винного, який не має судимостей, має постійне місце проживання, сім`ю, що свідчить про достатній рівень його соціалізації, є молодою за віком особою, здатною звернутися до соціальних та духовних цінностей, не має захворювань, що створюють небезпеку для оточення, як випливає з довідок медичних закладів (а. с. 65, 66), дають суду підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті обвинувачення.

Застосування положень закону про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, яке має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та попередження нових злочинів, і має бути індивідуальним щодо кожної особи.

Визнана речовим доказом викрадена річ підлягає поверненню потерпілій.

Відомостей про процесуальні витрати в кримінальному провадженні суду не надано.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили підлягає збереженню.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Початок строку покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого за підозрою у вчиненні злочину, а саме: з 14 години 30 хвилин 27 вересня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не змінювати.

Речовий доказ - ноутбук «Lenovo» моделі IP 320-15 IAP в корпусі чорно-сірого кольору переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - повернути їй за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1