Справа № 745/263/20
№ провадження 1-кп/738/83/2020
УХВАЛА

25 червня 2020 року

Менський районний суд Чернігівської області у складі колегії:
головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Покошичі, Коропського району, Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Менського районного суду Чернігівської області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 08.01.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 до 60 днів, оскільки обраний йому запобіжний захід у виді домашнього арешту закінчився 10 червня 2020 року, а судовий розгляд кримінального провадження до цього часу не закінчено. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якої передбачає міру покарання позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, може незаконно впливати на свідків, оскільки вони є родичами та друзями обвинуваченого, свідок ОСОБА_8 , згідно довідки Сосницької селищної ради, проживає з обвинуваченим за однією адресою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Пояснив, що його підзахисний ОСОБА_5 за час судового розгляду кримінального провадження не допускав жодного порушення встановленого йому запобіжного заходу, завжди вчасно з`являвся в судове засідання за викликом суду. Такий ризик як вплив на свідків, про який вказувала прокурор, є безпідставним, оскільки свідки вже допитані судом. Враховуючи наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, захисник просив обрати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_9 в підготовче засідання не з`явився, надіслав до суд заяву про проведення підготовчого засідання без його участі.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Сосницького районного суду Чернігівської області від 03 березня 2020 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 08.03.2020, який неодноразово продовжувався, а останній раз ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року продовжено до 10 червня 2020 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Про фундаментальність права на свободу та особисту недоторканність свідчить також факт його закріплення у більшості міжнародних правових актів. Зокрема, у Загальній декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання (стаття 9), у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року вказано, що ніхто не повинен бути позбавлений волі інакше, як на підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом (пункт 1 статті 9).
Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження запобіжного заходу; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України; його вік та стан здоров`я; а також те, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, є пенсіонером, тому має стабільний доход, відсутність будь яких відомостей щодо порушення обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, а також враховуючи проведені вже судом процесуальні дії, зокрема дослідження письмових доказів та допит свідків, що з`явились в судове засідання, та відсутність клопотань сторони обвинувачення про повторний виклик свідків, що не з`явились в судове засідання та їх допит в суді, а також неможливість завершення розгляду кримінального провадження у строки дії запобіжного заходу згідно ухвали суду від 16 квітня 2020 року, суд приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності обґрунтованих підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, на думку суду, достатнім буде застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
При цьому, суд приходить до висновку про покладення на обвинуваченого ОСОБА_5 декількох обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 20 серпня 2020 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати по першому виклику до суду у визначений судом час;
2) повідомляти суд, прокурора про зміну місця свого проживання;
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначити 20 серпня 2020 року датою закінчення строку дії ухвали про обрання особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Судовий розгляд кримінального провадження відкласти до 17 серпня 2020 року о 10-00 годині.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на процесуального прокурора Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3