Справа №639/3217/20
Провадження №1-в/639/411/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки: м. Люботин, Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої: 24.05.2016 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернулася засуджена ОСОБА_4 .
У судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 та її захисник підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на те, що своєю поведінкою засуджена довела своє виправлення, відбула більше ніж призначеного покарання, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, вину у скоєнні злочинів визнала повністю, щиро розкаюється.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що засуджена не довела свого виправлення на теперішній час, оскільки під час відбування покарання має 3 стягнення, заохочень не має, остання не залучалася до суспільно-корисної праці в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та не виявляла свого бажання у цьому, не підвищувала свій фаховий рівень, має негативну характеристику.

Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженої, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Так, згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджена 24.05.2016 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 13.10.2015 року по 24.05.2016 року зараховано в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2016 року вищевказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк перебування під вартою з 13.10.2015 року по 29.11.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 13.10.2015 року, кінець строку відбування покарання 27.08.2021 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_4 відбула 5 років 9 місяців 15 днів, залишилось 1 рік 2 місяці 16 днів.
Як вбачається з характеристики засудженої, ОСОБА_4 прибула до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 03.02.2020 року з державної установи «Надержинщинська виправна колонія №65» Полтавської області, для подальшої доставки до Апеляційного суду Харківської області, для перегляду апеляційної скарги. За час тримання в установі засуджена ОСОБА_4 вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку порушує, за що має 3 стягнення. Адміністрацією установи не заохочувалась. До суспільно-корисної праці не залучається. Тримається в приміщенні з невеликою чисельністю осіб, в середовищі яких конфліктів немає. В бесідах з представниками адміністрації тактовна не завжди. Санітарно-гігієнічних правил дотримується.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_4 за час перебування останньої в установі , накладалося 3 стягнення у вигляді догани за зберігання заборонених предметів.

Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 1 ст. 121, ч.3 ст. 187 КК України, за вчинення яких була засуджена ОСОБА_4 відносяться до умисного тяжкого злочину та особливого тяжкого злочину відповідно.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчинених ОСОБА_4 умисного тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину та форму вини, а саме вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 КК України, остання не була залучена до суспільно-корисної праці, значний строк невідбутого покарання, посередню характеристику, несумлінне виконання законних вимог персоналу установи, відтак приходить до висновку, що засуджена не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України для її умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженої на теперішній час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженій, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженою, яка тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1