Ухвала

Іменем України
12 грудня 2019 року

м. Київ
Справа № 478/1806/19
Провадження № 51 - 6177 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2019 рокувідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на неправомірні дії заступника керівника місцевої прокуратури ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити певні дії з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить переглянути зазначені ухвали в касаційному порядку, скасувати їх та визнати неправомірною бездіяльність заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та зобов`язати його виконати вимоги ст. 214 ч. 1 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, ухвала слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2019 року не є судовим рішенням, яке відповідно ст. 424 ч. 2 КПК України може бути оскаржене в касаційному порядку, у зв`язку із чим в цій частині доводів касаційної скарги слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України.
Щодо оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то вказане судове рішення є предметом касаційного перегляду, проте в цій частині доводів касаційної скарги необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України з наступних підстав.
Стаття 309 КПК України визначає перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і не передбачає можливості окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
Не передбачена така можливість і частиною третьою статті 307 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2019 року, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Такий висновок узгоджується із практикою Верховного Суду, яка міститься в ухвалених раніше постановах за наслідками касаційного розгляду, а саме: у справі № 295/10909/17 (постанова від 05 вересня 2018 року), справа № 420/1175/17 (постанова від 29 листопада 2018 року).
Враховуючи викладене, з касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п.п. 1, 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3