Дата документу 09.07.2020 Справа № 334/1506/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/1506/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1328/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

9 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 червня 2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 червня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості від 20.03.2020 року укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 та останнього визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та йому призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,0 грн. (одна тисяча сімсот гривень). Цивільний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином 30 668 грн. (тридцять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень). Речові докази: човен гумовий сірого кольору «Мега», весла металеві -2 шт., двигун чорного кольору «Yamabisi», насос для човна. які були вилучені у ОСОБА_4 повернуто за належністю останньому. 343 особин плітки, 74 особин карася та одну особину товстолобу, які були вилучені у ОСОБА_4 конфісковано в дохід держави. Заборонене знаряддя лову «Драк» та 2 вудки, які були вилучені у ОСОБА_4 - знищено
Не погодившись з даним вироком, прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вирішити питання про долю речових доказів у порядку, визначеному Законом.

Перевіривши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, реалізація права апеляційного оскарження рішень суду, ухвалених у кримінальному провадженні, забезпечується в порядку, визначеному КПК України.

Проте, згідно ч.4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; та прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

При цьому звертаю увагу, що оскаржуваний вирок ухвалений на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості та у співставленні вироку із угодою слід констатувати призначення судом ОСОБА_4 саме такого покарання, яке було узгоджено сторонами.

Тобто вищенаведена норма регламентує вичерпний перелік підстав, з яких прокурор має право оскаржувати вирок, ухвалений на підставі затвердження угоди про винуватість між прокурором та підозрюваним.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що в якості підстави для оскарження вироку місцевого суду він вказував на незастосування місцевим судом положень ст. 96-1, ст. 96-2 КК України щодо спеціальної конфіскації та порушення приписів ст. 100 КПК України при прийнятті рішення щодо речових доказів.

При цьому з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК, апеляційна скарга прокурором не подавалась, оскільки вирок відносно ОСОБА_4 прокурор оскаржує не в частині призначення судом покарання, яке було узгоджене сторонами угоди, а в частині незастосування до обвинуваченого спеціальної конфіскації, яка взагалі не була передбачена угодою про визнання винуватості від 20 березня 2020 року та вирішення судом першої інстанції долі речових доказів.
Таким чином, прокурор оскаржується даний вирок суду з підстав, з яких він не може бути оскаржений, згідно з положеннями ст.394 КПК України.

Частиною 4 статті 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке оскаржується прокурором з непередбачених Законом підстав, беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, викладенні в постановах ЄУ №646/6627/17 (провадження №51-7004км18) від 13.11.2018 року, ЄУ №754/17140/17 (провадження №51-2827ск20) від 18.06.2020 року, вважаю за необхідне у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора відмовити.

Керуючись ст. ст. 394, 399 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 червня 2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_2