ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
12 грудня 2019 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретареві - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бровари Київської області, громадянин України, який має вищу освіту, одружений, працює приватним підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу захисника, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 засуджено за надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення цією службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за наступних обставин.
Так, 20 серпня 2016 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Миколи Бажана у місті Києві, знаходячись неподалік нічного клубу «Водка Гріль», що розташований за адресою: місто Київ, проспект Миколи Бажана, 1е, за порушення правил дорожнього руху був зупинений автопатрулем № 0202, роти № 1 батальйону № 4 УПП у місті Києві ДПП ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (службовий автомобіль марки «Тойота пріус», д.н.з. НОМЕР_2 ), які відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України є службовими особами.
Після виявлення інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_10 у ОСОБА_7 характерних ознак алкогольного сп`яніння, отримавши від останнього документи для перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, інспектор ОСОБА_10 приступив до складання відповідного протоколу, але ОСОБА_7 , бажаючи уникнути притягнення до адміністративної відповідальності, вирішив надати службовій особі неправомірну вигоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.
Так, ОСОБА_7 , цього ж дня, о 05 год. 20 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі, вийшов із свого автомобіля та направився до службового автомобіля УПП у м. Києві ДПП «Тойота пріус», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився неподалік метро Осокорки, в сторону міста Бориспіль. Після чого, знаходячись біля службового автомобіля, ОСОБА_7 , поклав грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. в салон автомобіля «Тойота пріус», на переднє пасажирське сидіння, з метою, щоб інспектор роти №2 батальйону №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_10 не складав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тим самим надав неправомірну вигоду службовій особі.
Згодом, після того, як службові особи УПП у м. Києві ДПП повідомили ОСОБА_7 , що він вчинив кримінальне правопорушення, надавши неправомірну вигоду службовій особі, ОСОБА_7 , сів за кермо свого автомобіля та вчинив спробу втечі з місця скоєння злочину, в подальшому потрапив в дорожньо-транспортну пригоду на Харківській площі у м. Києві.
На вирок суду першої інстанції захисником ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , подано апеляційну скаргу в якій він просив повторно дослідити докази, наявні у матеріалах кримінального провадження, вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12.10.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати, а кримінальне провадження закрити.
п.5 зазначеної Інструкції вона не поширюється на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертиз.
Як зазначає апелянт, оскільки у місцевому суді не доведено, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, підстав притягати його до відповідальності за керування автомобілем у стані сп`яніння, і відповідно необхідності надавати неправомірну вигоду інспектору ОСОБА_10 щоб той не складав протокол про адміністративне правопорушення, - немає.
У доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить у разі, якщо апеляційний суд визнає підстави для скасування оскаржуваного вироку недостатніми, вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити, та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу.
На думку захисника, за відсутності обставин які обтяжують покарання, застосування обмеження волі є занадто суворим для законослухняного громадянина, який вперше припустився помилки та вчинив злочин середньої тяжкості.
За результатами розгляду поданої апеляційної скарги та доповнень до неї, ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу з доповненнями до
неї захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , задоволено в межах апеляційних змін, вказаних у доповненні до апеляційної скарги.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінено в частині призначеного йому покарання. ОСОБА_7 за ч.1 ст. 369 КК України пом`якшено покарання до штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. У решті вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року залишено без змін.

Не погодившись з прийнятим рішенням апеляційної інстанції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_11 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року за результатами розгляду якої Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 26 вересня 2019 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розряд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційних вимог в частині пом`якшення призначеного обвинуваченому оскарженим вироком покарання, прокурора, який заперечив можливість задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог винятково з позиції призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ні визначено судом першої інстанції, судова колегія визнає наступне.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині встановлення фактичних обставин кримінального провадження, юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 369 КК України в апеляційному засіданні ніким сумнівам не піддаються, судова колегія вказані висновки не досліджує, не оцінює та, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, погоджується зі вказаними висновками.

Що ж стосується виду, розміру призначеного ОСОБА_7 за скоєне покарання, справедливість якого оскаржено апелянтом, то при вирішенні цих питань, і це прямо вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та в силу ст. 45 цього ж кодексу є корупційним злочином.

Обґрунтовано не взяв до уваги суд вчинення кримінального правопорушення за обтяжуючої покарання обставини - в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не була інкримінована ОСОБА_7 в обвинувальному акті.

Врахував суд також відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на спеціальних обліках у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває.

На цих підставах суд прийшов до висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції правової норми, за якою його визнано винуватим, на мінімально можливий термін такого виду покарання, визнавши, що саме це покарання відповідатиме засадам призначення покарання, в тому числі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами.

Обміркував суд і можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, але правильно встановив, що положення ст. 75 КК України законом не поширюються на випадки засудження особи за вчинення корупційного злочину та на цих підставах вказану правову норму до ОСОБА_7 не застосував.

Вказані рішення суд першої інстанції належно обґрунтував і вмотивував, а тому судова колегія з ними погоджується.

При цьому мається на увазі також позиція, прямо висловлена в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 26 вересня 2019 року (аркуш п`ятий цієї ухвали, т. 2, а. с. 106), в якій прямо зауважено, що колегія суддів вважає, що призначене апеляційним судом ОСОБА_7 покарання у виді штрафу не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості.

Кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив 20 серпня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році", втім п. "е" ст. 9 цього Закону прямо забороняє застосування цієї амністії до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 КК України.

На цих підставах колегія суддів відмовляє в задоволенні апеляційних вимог в повному обсязі, визнаючи що ОСОБА_7 суд першої інстанції призначив законне, обгрунтоване, вмотивоване та справедливе покарання.

В силу вказаного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити о 1040 годині 13 грудня 2019 року.

Судді: