Справа №523/810/20
Провадження №1-кп/523/862/20
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту прокурору
(повний текст)

05 березня 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 15.01.2020 року та додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001557 від 20.11.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, зі слів - з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, інваліда ІІІ групи, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
16.01.2020 року в провадження судді Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи, надійшли зазначений обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , які ухвалою судді від тієї ж дати призначені для розгляду в підготовчому судовому засіданні.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 щодо можливості призначення до судового розгляду обвинувального акту, вислухавши з цих же питань думку потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши надані до суду відповідні документи та вивчивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст.7 вказаного Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 цього Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.

Положення ст.291 наведеного Кодексу встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а за ч.4 цієї ж норми закону, надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Як слідує з вимог ст.ст.91, 92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, наряду з іншим, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, обов`язок доведення яких покладається на слідчого та прокурора.

З огляду на ст.ст.110, 283 зазначеного Кодексу, всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами ч.1 ст.337 означеного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.

Отже, за наведених вимог Кримінального процесуального закону, суд в підготовчому судовому засіданні має перевірити обвинувальний акт на предмет його відповідності не тільки положень ст.291 цього закону, а й дотримання слідчим чи прокурором під час складення обвинувального акту засад кримінального провадження.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ані слідчим СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , ані прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки у розглядуваному обвинувальному акті всупереч вимогам п.1 ч.1 ст.91 КПК України, при викладенні формулювання обвинувачення не визначені відомості щодо часу та місця скоєння інкримінованого обвинуваченому злочину, а також містить посилання на висновки судово-медичної експертизи з визначення ступеню тяжкості отриманих потерпілою ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (№2897 від 21.11.2019 року), які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 цього ж Кодексу, відповідно, та у свою чергу свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що за переконанням суду, є неприпустимим.

Суд зауважує на тому, що у кореспондуючому взаємозв`язку ст.ст.9, 91, 92, 291 КПК України, формулювання обвинувачення має містити відомості щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад певного злочину, з урахуванням, в тому числі кваліфікуючих ознак.

Зазначені вище обставини суперечать принципам верховенства права і неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст.ст.7, 8, 22, 23 КПК України та практиці Одеського апеляційного суду, викладеній в ухвалах від 26.04.2017, 20.09.2018, 09.10.2018, 14.11.2019 року у провадженнях №№11-кп/785/332/17, 11-кп/785/965/18, 11-кп/785/863/18, 11-кп/813/1552/19, відповідно.
Так, наведені обставини, а саме розкриття стороною обвинувачення сутності означеного вище доказу до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить ще на стадії підготовчого провадження сторону захисту у нерівноправне в порівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.7 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Разом із тим, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 року, в якій були встановлені порушення п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що принцип «рівності зброї» у наданні сторонами доказів, передбачає зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, а також встановлює, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.

Крім того, при викладенні обставин, які обтяжують покарання у конкретному випадку, слідчим ОСОБА_6 при складенні та прокурором ОСОБА_3 при погодженні наведено прізвище іншої особи, аніж особи обвинуваченого, що уявляє порушення стороною обвинувачення приписів п.6 ч.2 ст.291 КПК України та позбавляє суд можливості переконатись у дійсному встановленні таких обставин саме щодо обвинуваченого.

Викладені вище обставини невідповідності обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, у контексті приписів ст.ст.2, 7-9, 22-23, 91-92, 110, 283 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду означеного обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, уявляється повернення зазначеного акту прокурору Одеської місцевої прокуратури №4.

Керуючись ст.ст.2-3, 7-9, 22-23, 91-92, 291, 314, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт від 15.01.2020 року й додатки до нього у кримінальному провадженні №0001557, внесеному до ЄРДР 20.11.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Копії ухвали направити для виконання прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1