Постанова

Іменем України
26 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 1-79/09

провадження № 51-2503 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, яка подала касаційну скаргу ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Постановою Богуславського районного суду Київської області від 30 липня 2009 року ОСОБА_6 звільнено від кримінального покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, із застосуванням щодо нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд педагогічного колективу ЦПТО № 1 м. Богуслава та матері ОСОБА_8 на строк 1 рік, а провадження у справі закрито.
13 квітня 2018 року законний представник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 подала до Богуславського районного суду Київської області заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Богуславського районного суду Київської області від 30 липня 2009 року.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року заяву законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_8 про перегляд постанови Богуславського районного суду Київської області від 30 липня 2009 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року без зміни.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про перевірку ухвали Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, просить закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. На обґрунтування своїх вимог наголошує, що місцевим судом безпідставно не взято до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є єдиними очевидцями події, що сталася між ним та потерпілим. Зазначає, що про таких свідків не було відомо суду під час ухвалення постанови від 30 липня 2009 року, а тому згадані обставини є нововиявленими. Посилання суду, що на час розгляду кримінальної справи про таких свідків ніхто, у тому числі й обвинувачений, не повідомляв, на переконання ОСОБА_6 , не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Зазначає, що обов`язок доказування його винуватості відноситься до повноважень органу державного обвинувачення, при цьому всі сумніви мають тлумачитись на його користь.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 не надходило.
У судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу, прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення такої скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як установлено ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, ставить питання про їх скасування.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентований главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Відповідно до положень ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Крім того, згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Так, законний представник неповнолітнього (на час розгляду кримінальної справи) ОСОБА_6 ОСОБА_8 , вказуючи на наявність нововиявлених обставин, що виправдовують ОСОБА_6 , подала до місцевого суду заяву, у якій ставила питання про перегляд у порядку глави 34 КПК України постанови Богуславського районного суду Київської області від 30 липня 2009 року.
При цьому законний представник у своїй заяві як на нововиявлені обставини посилалась на те, що судом не було належним чином роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 суті обвинувачення. Крім того, зазначала, що судом не було враховано факту добровільної передачі потерпілим ОСОБА_11 грошей ОСОБА_6 , що могли підтвердити безпосередні очевидці події ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про яких суду не було відомо на час ухвалення постанови Богуславського районного суду Київської області від 30 липня 2009 року.
Тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК України, насамперед ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;
2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході перевірки обставин, на які у своїй заяві вказувала законний представник, місцевий суд, дотримуючись вимог статей 459, 466, 467 КПК України, ретельно перевірив усі доводи заяви, співставивши їх з матеріалами кримінальної справи, не визнав їх нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України та з наведенням докладних мотивів дійшов висновку, що зазначені в заяві обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.
Крім того, здійснюючи в порядку апеляційної процедури перевірку доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу місцевого суду, апеляційний суд, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, надав їм відповідну оцінку та вмотивував прийняте рішення.
На думку колегії суддів, переглядаючи ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводам та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом в ухвалі доказів апеляційний суд не встановив.

Разом з тим, у касаційній скарзі, окрім іншого, ОСОБА_6 посилається на неправильну оцінку наведених у заяві обставин, однобічність судового розгляду, що, на його переконання, свідчить про упередженість суду.
Однак ОСОБА_6 не враховано, що вказані обставини були предметом ретельної перевірки судів першої та апеляційної інстанцій, їм надано відповідну правову оцінку, що відображено в оскаржуваних судових рішеннях.
При цьому з огляду на вимоги ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу і не вправі здійснювати переоцінку здобутих судами першої та апеляційної інстанцій доказів. Під час касаційного розгляду Суд має оперувати тими фактичними обставинами, які встановлені судами попередніх інстанцій.
Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судами не допущено, а тому колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду та ухвалу апеляційного суду без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3