Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/215/2020 Справа №641/4324/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , вказуючи, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, строк дії ухвали суду до 23.05.2020. Прокурор вказує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним ст. 177 КПК України, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків впродовж судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у вирішення цього питання покладалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дана ухвала припиняє свою дію 23 травня 2020 року.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень-злочинів свідчить про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 . Крім того, є достатні підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , з огляду на його моральні якості, відсутності міцних соціальних зв`язків, перебування у розшуку по вказаному кримінальному провадженню, зможе продовжити ухилятися від явки до суду, не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування) та вчиняти повторні злочини.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, характер вчиненого кримінального правопорушення, відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, а також те, що при застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає, що вказане свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність ризиків перешкоджання обвинуваченим встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вчинення ним нових правопорушень, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено,у зв`язку з чим суд продовжує строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої.
З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 197, 199, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали до 12 липня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1