Єдиний унікальний номер справи 185/2309/20
Провадження № 1-кп/185/421/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 06 лютого 2020 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новов`язівське, Юр`ївського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2020 року о 14.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де в цей час у останнього на ґрунті хуліганських спонукань виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, а саме про замінування вищевказаної території домоволодіння.

06 лютого 2020 року о 14 год. 01 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території вказаного будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, здійснив дзвінок з мобільного телефону «Samsung J3» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , а саме дзвінок на лінію екстреного виклику оператора «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування (УОАЗОР).

В ході здійснення даного дзвінка, ОСОБА_3 06 лютого 2020 року о 14 год. 01 хв., усвідомлюючи, що надані ним відомості не відповідають дійсності, повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію про те, що взяв у заручники свою дружину та замінував своє подвір`я, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим завідомо неправдиво повідомив про захоплення заручників та підготовку до вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб від виконання їх обов`язків для перевірки вказаного повідомлення та вжиття заходів з метою запобігання загибелі людей та іншим тяжким наслідкам.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
26 березня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України сторони погодились звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 від 26 березня 2020 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому слід скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

Судові витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису № 19/104-19/85 від 24 березня 2020 року в сумі 2512 грн. 16 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 березня 2020 року укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

роботи або навчання.

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 скасувати, звільнивши з-під варти у залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертизи у сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп. на користь держави.

Речові докази:

-мобільні телефони марки «Samsung J3» IMEI-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , «Samsung GT-S6500» ІМЕІ НОМЕР_4 , зарядний пристрій до зазначених телефонів, каністру з рідиною, а також трудову книжку на ім`я ОСОБА_3 , які зберігаються у камері схову речових доказів Павлоградського ВП (квитанція № 000887 від 06 лютого 2020 року) повернути ОСОБА_3 за належністю;

- DVD-R диск з аудіо записами повідомлень, зафіксованих за допомогою програмного забезпечення «CallWay», на якому знаходяться аудіо файли № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1