Ухвала
іменем України
06 травня 2020 року
м. Київ
справа № 234/3501/17

провадження № 51-1967ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 на вирок Донецького апеляційного суду від 24 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000824 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 27 квітня 2020 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), залишено без руху і встановлено десятиденний строк для усунення, зазначених в ухвалі, недоліків із дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
У межах визначеного ухвалою строку захисник та засуджена повторно звернулися до суду касаційної інстанції зі скаргою, проте допущених недоліків в повному обсязі не усунули.
У повторній касаційній скарзі доводи фактично є аналогічними доводам касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Скаржники у касаційній скарзі, як і у скарзі, яка була залишена без руху, знову зазначають про незаконність оскаржуваного судового рішення, просять його скасувати, проте й цього разу не наводять обґрунтованих доводів, в аспекті приписів статей 370, 412, 413, 420 КПК, з огляду на порушення норм матеріального і процесуального права, допущеними судом апеляційної інстанції, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку.
Так, засуджена та захисник зазначаючи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність належним чином не обґрунтовують свою позицію, оскільки у касаційній скарзі зазначають про недопустимість доказів на підставі яких засуджену було визнано винуватою судом, однак не конкретизують порушення норм КПК судом апеляційної інстанції, що можуть стати підставами для скасування судового рішення судом касаційної інстанції. Конкретних доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у касаційній скарзі не наведено.
Крім того, порушуючи у касаційній скарзі питання про скасування оскаржуваного судового рішення і закриття кримінального провадження, захисник та засуджена не навели конкретних підстав для закриття вказаного кримінального провадження, передбачених у ст. 284 КПК, а також не обґрунтували належним чином своїх доводів у цій частині.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Отже, оскільки засуджена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 не усунули недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 на вирок Донецького апеляційного суду від 24 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000824 щодо ОСОБА_4 , разом з доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3