Справа №718/156/20
Провадження №1-кп/718/10/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000637 від 09 жовтня 2019 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карапчів Вижницького району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні якого є одна малолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого (вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.05.2017 року за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту та вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.06.2019 року за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30 січня 2020 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області переданий обвинувальний акт заступника начальника СВ Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 , який затверджений прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000637 від 09 жовтня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 від 31.01.2020 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 10.02.2020 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість проведення розгляду справи у порядку, передбаченому ст.ст. 314,315, КПК України, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог закону, справа підсудна Кіцманському районному суду Чернівецької області, не заперечував щодо можливості проведення підготовчого судового засідання у відсутність потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали думку прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України. Вважав, що таке заявлене його клопотання можливо розглядати за відсутності потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору, з наступних підстав.

Обвинувачення, відповідно до п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд із іншим, повинен містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Тому слідчий при наявності достатніх доказів має негайно і детально проінформувати зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення.

Разом з тим, слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор, при його затвердженні, цих вимог закону не дотрималися.

Перевіряючи такий обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд вважає, що хоча у ньому сформульовано обвинувачення, проте не відображено правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті , яка повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Так, із обвинувального акту неможливо встановити, які саме фактичні обставини кожного з епізодів злочинної діяльності були кваліфіковані прокурором за відповідними статтями Кримінального кодексу України і з приводу чого саме було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 .

Обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту, який повинен містити офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, та його відповідну правову кваліфікацію.

Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У іншому рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».

За таких обставин, надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд та права на захист обвинуваченого.

При цьому, межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Тому ч. 1 ст. 337 регламентує здійснення судового розгляду щодо особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, яке суд не вправі доповнювати новими епізодами або визнати встановленими кримінальні правопорушення, про які не вказано в обвинувальному акті, і які обтяжують покарання обвинуваченого, а також змінювати юридичну кваліфікацію висунутого обвинувачення, якщо це обтяжує покарання обвинуваченого.

Якщо особа обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, які кваліфіковано за різними статтями (пунктами, частинами) кримінального закону, то в обвинувальному акті необхідно викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення за кожним епізодом окремо, а не викладати їх в загальному порядку.

Натомість, зроблена прокурором правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 185 КК України викладена одним реченням, без їх розмежування щодо кожного з інкримінованих особі злочинів та епізодів обвинувачення.

Крім цього, у формулюванні обвинувачення, викладі фактичних обставин, у обвинувальному акті не зазначено такої обов`язкової ознаки складу злочину, як повторність та у чому саме вона виразилася, а з правової кваліфікації у зв`язку з відсутністю її розмежування щодо кожного з інкримінованих злочинів, визначити до якого з інкримінованих епізодів вона відноситься, неможливо.

Тому у формулюванні обвинувачення, викладі фактичних обставин, на думку суду, обов`язково має бути вказана та розмежована така кваліфікуюча ознака вчинення злочину, як повторність ( в епізодах, що стосуються обвинувачення за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.2 ст.185)

Відповідно до ст. 32 КК України, у разі вчинення винним двох або більше умисних злочинів, передбачених статтею КК, яка не передбачає такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину повторно (ст. 125 КК України), вчинене кваліфікується за статтею (частиною статті), яка передбачає основний, а за наявності інших кваліфікуючих обставин - кваліфікований склад даного злочину. Якщо всі вчинені у цих випадках злочини є тотожними і передбачаються однією й тією самою статтею (частиною статті) КК, то окрема кваліфікація кожного з них не потрібна, проте факт вчинення злочину повторно може бути враховано як обтяжуючу покарання обставину (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України) і обов`язково вказано в обвинувальному акті.

Враховуючи вищезазначене, оскільки у обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 виклад фактичних обставин діянь, які ставляться йому у провину не співставлено із їх юридичним формулюванням, а саме правовою кваліфікацією, суд вважає, що в такому випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і таке порушення є суттєвим та унеможливлює законний розгляд обвинувального акту судом.

За таких обставин, у зв`язку із встановленою судом невідповідністю обвинувального акту у кримінальному провадження № 0000637 щодо ОСОБА_4 , вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження за цим обвинувальним актом до судового розгляду, його слід повернути прокурору, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000637 від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 185 КК України - повернути прокурору Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1