Категорія:ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою - спеціальною освітою, заміжню, котра має на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючу, раніше судиму:
1) 17.12.2018 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;
2) 09.04.2019 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2019 2 роки 1 місяць позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 08 січня 2020 року, тобто з моменту затримання.
ОСОБА_7 визнано винною і засуджено за те, що вона повторно, 16 липня 2019 року близько 20.23 год., за попередньою змовою з особою, справа щодо якого виділена в окреме провадження та ухвалено вирок суду від 19.12.2019, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгової полиці магазину акустичну систему «JBL Flip 4 Blue», вартістю 2125 грн., спричинивши потерпілому ФОП ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує рішення суду з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі. Вказує, що має на утриманні двох малолітніх дітей, які потребують її опіки, та щиро розкаялась у вчиненому, як на обставини, які пом`якшують покарання, які не врахував суд першої інстанції. З огляду на вищенаведене просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинувачену і захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі із врахуванням позиції потерпілої, та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив доводи скарги, просив залишити в силі вирок суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.
При цьому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинила злочин, який за ступенем тяжкості належить до категорії середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Місцевим судом враховано наявність постійного місця проживання, молодий вік обвинуваченої, те, що вона має на утриманні та вихованні двох малолітніх дітей, однак, злочин вчинила умисний, потерпілому збитки не відшкодовані, умисно уникала судового провадження, в зв`язку з чим оголошувалась у розшук, раніше судима за умисні корисливі злочини, вчинила дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про її підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення.
Неспроможними є доводи обвинуваченої про призначення їй покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, зважаючи на вчинення нею даного злочину в період іспитового строку.
Апеляційний суд враховує, що на час апеляційного провадження збитки потерпілому відшкодовані в повному обсязі, про що свідчить відповідна заява ФОП ОСОБА_9 (а.с. 151-153), однак дана обставина не впливає на розмір остаточного покарання, призначеного ОСОБА_7 за сукупністю вироків.
На переконання суду апеляційної інстанції, призначене ОСОБА_7 покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправному діянню, і, всупереч доводам ОСОБА_7 , не може вважатися явно несправедливим через його суворість, так як є мінімальним згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, призначене обвинуваченій покарання у виді реального позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення першої та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому підстав для скасування чи зміни вироку з мотивів, наведених обвинуваченою у своїй апеляційній скарзі, не вбачається, оскаржений вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним та обґрунтованим і вмотивованим, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 січня 2020 року щодо неї без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий
Судді