Cправа № 127/7202/20
Провадження № 1-кс/127/3286/20
У Х В А Л А
Іменем України
28 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cлідчого СВ Київського ВП ГУ НП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Київського ВП ГУ НП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , 28.03.2020 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий умисний злочин за наступних обставин:
Так, 27.03.2020 в період часу з 01.30 год. до 03.25 год., проходивши біля будинку №71 по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці, ОСОБА_4 помітив автомобіль марки «AUDI A4», темно-сірого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », належний ОСОБА_8 . В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на скоєння крадіжки чужого майна, поєднаної із проникненням до сховища, а саме - автомобіля «AUDI A4», темно-сірого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », що має засоби охорони від доступу до нього сторонніх осіб (двері із замками) та в якому його володілець залишив на тимчасове зберігання належне йому майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, підбурюваний жагою до легкого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом розбиття правого заднього скла автомобіля марки «AUDI A4», темно-сірого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_8 , проник до салону вказаного автомобіля.
Отримавши безперешкодний доступ до майна, що знаходиться у вищевказаному автомобілі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, вчинив крадіжку павербанку срібного кольору марки «PZH» моделі «C158/20000» з USB-шнуром у ньому, чохлу чорного кольору для мобільного телефону марки «МОМАХ», павербанку синього кольору марки «WD» моделі S0510», павербанку чорного кольору марки «PRODA» моделі «ppp-13», ліхтарика чорного кольору марки «POLICE» моделі «BL1822T6», туалетної води марки «EVAN» моделі «BLACK SUED TOUSH», губки для чищення взуття марки «VEGA» безбарвної, багатофункціонального набору з чохлом, металевого ножа «АК-47 СССР» з чохлом зеленого кольору, зарядного пристрою чорного кольору, багатофункціонального набору та металевого складного ножа, що знаходяться в чохлі чорного кольору, записнику чорного кольору з ручкою, заправки для електронної цигарки марки «Play Gelexi» об`ємом 100 мл, заправки для електронної цигарки марки «STEARPLIEER» об`ємом 29 мл, чохлу для окулярів синього кольору з написом «TAUTENHANN», шапки чорного кольору з написом «SPORT», автомагнітоли чорного кольору з дистанційним пультом моделі «2053GBT», предмету, схожого на пістолет марки «EKOV MAJOR № ЕМ-17010502» з магазином в середині якого 4 набої, ліхтарику чорного кольору марки «POLICE», господарчі рукавички синього кольору марки «Долоні», павербенку марки «REALPOWER» моделі «PB-260-ALU», ножиців синього кольору, пару чорних кросівок 42 розміру, пари тапців марки «RAIDER», спортивних шортів білого кольору, футболки чорного кольору марки «CRIVIT», рюкзаку синього кольору марки «QUECHUA», рюкзаку чорного кольору марки «NIKE» після чого, з місця злочину зник, звернувши викрадене майно на свою користь, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, вчинене повторно.
На думку слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованому йому правопорушенні повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 27.03.2020.

Підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного та стабільного джерела прибутку, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих чинників та схильність підозрюваного до вчинення майнових злочинів.

Санкцією ч. 3 ст.185 КК України передбачено призначення покарання до 6 років позбавлення волі, тому відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, оскільки відсутність стійких соціальних зв`язків, а також стабільного джерела прибутку можуть лише підштовхувати підозрюваного до продовження вчинення злочинів.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ризиків визначених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного перебуваючи на свободі продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків, а також вчинення нових умисних злочинів.

Враховуючи неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - 80 прожиткових мінімумів дял працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , щодо задоволення клопотання заперечували з підстав необґрунтованості підозри, оголошеної ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України та з підстав порушень, допущених органом досудового розслідування при затриманні останнього, а тому в задоволенні клопотання просили відмовити.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000360, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

27.03.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000360 від 27.03.2020, рапорту інспектора взводу №1 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 27.03.2020; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.03.2020; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.03.2020; протоколу огляду місця події від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 27.03.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 27.03.2020; повідомлення про підозру від 27.03.2020; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2020; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України обґрунтована.

У відповідності з пункту 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, неодружений, не працює, будь - яких осіб на утриманні не має, раніше неодноразово судимий.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Частиною другою статті 197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2020 ОСОБА_4 було затримано о 10:35 год. 27.03.2020, протокол складено о 15:55 год. 27.03.2020.

Однак, підозрюваний та його захисник в судовому засіданні повідомили, що фактичне затримання особи відбулося близько 04:00 год. 27.03.2020 .

В судовому слідчий ОСОБА_6 пояснив, що точний час затримання ОСОБА_4 йому невідомо, оскільки підозрюваний був доставлений до відділення поліції ще до початку робочого часу.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2020, в останньому міститься відмітка, зазначена підозрюваним про те, що його було затримано період з 03:30 год. 27.03.2020 по 04:00 год. 27.03.2020.

Таким чином, оскільки слідчий та прокурор в судовому засіданні не змогли пояснити обставини щодо точного часу затримання ОСОБА_4 суд приймає до уваги пояснення підозрюваного та його захисника щодо затримання підозрюваного о 04:00 год.

З огляду на вказане, обрахунок строку тримання під вартою ОСОБА_4 здійснюється саме з 04:00 год. 27.03.2020.

Що стосується висловлених в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 зауважень щодо порушень, допущених органом досудового розслідування при затриманні ОСОБА_4 , то такі посилання судом до уваги не приймаються, оскільки неточності у протоколі затримання щодо часу затримання особи (04:00 год. або 10:35 год.) у даному випадку не вплинули на дотримання слідчим вимог КПК України щодо повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та щодо звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 04:00 год. 25 травня 2020 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 травня 2020 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160,00 грн. (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4. утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя