Провадження №1-кс/522/4957/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0008561 від 09.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

Учасники процесу:

представник власника майна - ОСОБА_6 ,
представник потерпілого - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Представник цивільного позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0008561 від 09.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, мотивуючи наступним.

Шевченківським ВП Приморського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.11.2016 року за № 0008561 за фактом заволодіння шахрайським шляхом земельною ділянкою, загальною площею 0, 0607 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :52:020:0119) шляхом надання завідомо підроблених документів, що завдало істотної шкоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є потерпілим відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 23.03.2020 року.

Під час кримінального провадження, в порядку ст.ст. 61, 127, 128 КПК України, ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ТОВ «Украгродім ХК» з проханням:

- відновити порушене злочином право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 012661, виданого 25.10.2000 року Одеською міською радою.

- витребувати з незаконно володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгродім ХК» () на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дві земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121 та площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120, що були сформовані при поділі земельної ділянки, загальною площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119.

Досудовим розслідуванням встановлено наступне: рішенням Одеської міської ради № 1536-ХХІІІ від 10.08.2000 року земельна ділянка площею 0, 0607 га за адресою: АДРЕСА_1 , була вилучена із землекористування ДБК «Нова Аркадія» (за згодою ДБК) та передана у приватну власність гр. ОСОБА_4 для дачного будівництва. 25.10.2000 року Одеською міською радою було видано ОСОБА_4 державний акт серії І-ОД № 012661 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0607 га (кадастровий номер :52:020:0119).

17.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_9 .

Реєстрація права власності була проведена на підставі договору дарування земельної ділянки № 86 від 03.02.2005 року, укладеного нібито між ОСОБА_4 , в особі представника, громадянина ОСОБА_10 (який діяв на підставі довіреності) та громадянином ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .

При цьому, ОСОБА_4 ніколи не видавав та не підписував довіреності на ім`я ОСОБА_10 та ніколи не наділяв вказаного громадянина правом розпоряджатись його майном, більше того, ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_9 - ОСОБА_4 ніколи не був знайомий, наміру дарувати будь-якому вказану земельну ділянку, чи будь-який іншим чином розпоряджатись нею ОСОБА_4 не мав.

Як було встановлено в ході досудового розслідування зразок договору, підпису, печатка (на договорі дарування земельної ділянки № 86 від 03.02.2005 року) приватному нотаріусу ОСОБА_11 не належать, а під зазначеним номером № 86 міститься інший договір. Тобто, насправді, вказаний договір дарування земельної ділянки не був нотаріально посвідчений.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (копія інформаційної довідки № 70958243 від 20.10.2016 року наявна в матеріалах справи) державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_9 була здійснена 17.10.2016 року.

Вже 18.11.2016 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 433 від 18.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_9 (в особі представника ОСОБА_12 , що діяв на підставі довіреності) та ОСОБА_13 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 .

В подальшому ОСОБА_13 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 із заявою від 22.11.2016 року про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та складання відповідних документів, передбачених Порядком ведення Державного земельного кадастру, що будуть результатом видачі відповідних документів, що підтверджують реєстрацію права власності на такі новосформовані дві земельні ділянки з виділом їх в натурі, площею 0,0577 га та площею 0,0030 га.

На підставі зазначеної заяви, 27.12.2016 року державним реєстратором Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» ОСОБА_16 внесено відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме зареєстровано право власності за ОСОБА_13 на новосформовані дві земельні ділянки з виділом їх в натурі:

-одна площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121;

-друга площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120,

-при поділі земельної ділянки загальною площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_13 на підставі протоколу № 17/10 від 17.10.2018 року вступив у якості учасника до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОДІМ ХК» та на підставі акту приймання-передачі майна № 17/10 від 17.10.2018 року передав спірні земельні ділянки ТОВ «УКРАГРОДІМ ХК» у якості внеску до статутного капіталу.

ОСОБА_4 не відчужував земельну ділянку. Земельна ділянка площею 0,0607 га за адресою: АДРЕСА_1 , органом місцевого самоврядування ні ОСОБА_9 , ані ОСОБА_13 , безоплатно у власність або у користування не надавалась.

Земельна ділянка площею 0,0607 га (кадастровий номер :52:020:0119) для дачного будівництва, яка розташована по АДРЕСА_1 , внаслідок ланцюга шахрайських дій, незаконно вибувала з права приватної власності ОСОБА_4 , незаконно набута та продана ОСОБА_9 та незаконно набута ОСОБА_13 , в подальшому поділена ОСОБА_13 на дві земельні ділянки: одна площею 0,0577 га кадастровий номер :52:020:0121; друга площею 0,003 га кадастровий номер :52:020:0120 та передана ОСОБА_13 у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Украгродім ХК».

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень . Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ст. 388 ЦК України).

Верховний Суд України у Постанові від 12.02.2013 р. у справі №3-3гс13 зазначив, що вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння в порядку ст. 388 ЦК України, суд має встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, за наявності на це згоди законного розпорядника такого майна.

Для набуття набувачем права власності на майно та водночас припинення права власності на цей об`єкт у відчужувача майна необхідна наявність таких складових: укладення договору (в передбачених ст. 208, 209 ЦК України випадках нотаріальне посвідчення або письмова форма), виконання договору, а також у визначених законом випадках державна реєстрація (Лист ВСУ від 01.07.2013 року).

Відповідно до чч. 1, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак, 18 березня та 19 березня 2020 року невідомі особи проникли на територію зазначених земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розібрали та вивезли паркан, вирізали понад 20 дерев і, із застосуванням спеціальної техніки, проводили дії по підготовці вказаних земельних ділянок під будівництво.

Враховуючи вказані вище обставини, об`єктивно існують ризики знищення, псування та перетворення вказаних земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 а саме: площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121 та площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120, що були сформовані при поділі земельної ділянки, загальною площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119, яка належала ОСОБА_4 , однак, внаслідок шахрайських дій, незаконного вибула з його власності, приймаючи до уваги, що вказані земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій, з метою збереження майна, є необхідність в їх терміновому арешті.

У судовому засіданні представник потерпілого вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна заперечив щодо задоволення вимог клопотання, посилаючись на те, що представником потерпілого не надано належних та достатніх доказів того, що ТОВ «Украгродім ХК» є недобросовісним набувачем земельних ділянок площею 0,0577 га з кадастровим номером :52:020:0121 та площею 0,003 га з кадастровим номером :52:020:0120 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, заявником клопотання про арешт не надано жодних доказів на підтвердження обставини щодо можливого вчинення ТОВ «Украгродім ХК» з часу набуття у власність відповідних земельних ділянок жодних дій на приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження належних йому земельних ділянок площею 0,0577 га з кадастровим номером :52:020:0121 та площею 0,003 га з кадастровим номером :52:020:0120 за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9.

Також, не визначено правової норми для накладення арешту на майно осіб, які не є стороною кримінального провадження, не доведено, що дане нерухоме майно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, а також з огляду на обставини кримінального провадження та потреби досудового розслідування, в даному випадку такий захід, як накладення арешту на належні ТОВ «Украгродім ХК» на праві власності земельні ділянки площею 0,0577 га з кадастровим номером :52:020:0121 та площею 0,003 га з кадастровим номером :52:020:0120 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони користування ними, не відповідатиме принципам законності та пропорційності задля реалізації та досягнення мети і завдань кримінального провадження, а відтак не є вочевидь необхідним заходом допустимим у демократичному суспільстві.

Вважаємо, що накладення арешту на земельні ділянки є передчасним та таким, що не відповідатиме принципам законності та пропорційності задля реалізації та досягнення мети і завдань кримінального провадження, а отже буде незаконним чином обмежувати право власності добросовісного набувача та не наведено жодних обґрунтованих доводів щодо спростування вищевикладених обставин відсутності законних підстав для накладення арешту на належні ТОВ «Украгродім ХК» земельні ділянки.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 61 КПК України, передбачено, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч. 8 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Ухвалою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 26.06.2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 03.06.2019 року якою було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_17 про арешт земельних ділянок, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9, земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0120, та земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0121, у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Постановлено нову ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_17 та накладено арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9 , а саме: - земельну ділянку, кадастровий номер :52:020:0120, та земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0121, шляхом заборони розпорядження ними, у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Вказані земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0008561 від 09.11.2016 року, є об`єктами кримінально-протиправних дій, право власності на які набуте протиправним шляхом, зберігають сліди та інші відомості, що можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналізуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речового доказу, є потреба у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - земельну ділянку, кадастровий номер :52:020:0120, та земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0121, а тому клопотання є обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0008561 від 09.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки, які розташовані за адерсою: АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку, площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121, та земельну ділянку, площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120, шляхом заборони користування ними, проведення державної реєстрації, зміни та присвоєння кадастрових номерів, зміни меж, зміни конфігурації, зміни цільового призначення, переоформлення, використання земельних ділянок не по цільовому призначенню, внесення змін до державної реєстрації, будь-яких нотаріальних дій, подальшої забудови, проведення будь-яких будівельних та підготовчих до будівельних робіт, перетворення, переоформлення об`єктів нерухомого майна, земельних ділянок та об`єктів незавершеного будівництва, які розташовані на вказаній земельній ділянці.

Заборонити службовим та посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Одеській області, їх відділам та структурним підрозділам погоджувати, здійснювати реєстрацію, зміни та присвоєння кадастрових номерів, зміни меж, зміни конфігурації, зміни цільового призначення, переоформлення об`єктів нерухомого майна, використання земельних ділянок не по цільовому призначенню, внесення змін до державної реєстрації, переоформлення об`єктів нерухомого майна, земельних ділянок та об`єктів незавершеного будівництва, які розташовані на земельних ділянках за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9, а саме: земельній ділянці, площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121, та земельній ділянці, площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120.

Заборонити службовим та посадовим особам Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, їх відділам та структурним підрозділам приймати повідомлення про початок підготовчих робіт, зміни у даних про початок підготовчих робіт, декларацію про початок підготовчих робіт, зміни даних у декларації про початок підготовчих робіт, повідомлення про початок будівельних робіт, зміни даних у повідомленні про початок будівельних робіт, декларації про початок будівельних робіт, зміни даних у декларації про початок будівельних робіт на вказаних земельних ділянках, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельній ділянці, площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121, та земельній ділянці, площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя:

31.03.2020