УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2020 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше неодноразово судимого: востаннє 13.03.2019 року Миколаївським апеляційним судом за ст.185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити оскаржуваний вирок та призначити йому більш м`яке покарання.
___________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/511/20 Суддя першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, передбачених ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України за вироком Миколаївського апеляційного суду від 13.03.2019 р., та ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, за цим вироком, остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.
Визначено строк покарання засудженому обчислювати з моменту виконання вироку, в який зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10.06.2019 р. по день набрання вироком законної сили (час його перебування в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» після переведення із ДУ «Північна виправна колонія №90», згідно ухвали суду від 16.05.2019 р.)

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що вирок суду занадто суворий.

Вважає, що судом не враховано всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме: його щире каяття та повернення викраденого майна власнику.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

19.05.2018 р. близько 18.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись на станції Миколаїв РФ «Одеська залізниця» по вул. Новозаводській в м. Миколаєві, маючи намір на викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, таємно із вагону № 60598851, намагався викрасти належну виробничому підрозділу служби вагонного господарства «Експлуатаційно-ремонтному вагонному депо Херсон» ПАТ «Українська залізниця» тягу гальмівної важільної передачі, вартістю 259,59 грн., утримуючі викрадене при собі, пройшов повз колії на пероні залізничного вокзалу по вул. Новозаводській, 5 в м. Миколаєві, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками вагонного господарства «Херсон ПТО Миколаїв».

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_5 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочинів середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.
Тому, не є слушним твердження апелянта, що судом при призначенні покарання не враховано таку пом`якшуючу обставину як щире каяття.
Доводи апелянта, щодо того, що судом безпідставно не було враховано, як пом`якшуючу покарання обставину - повернення викраденого майна власнику є неприйнятними.
Так, судом враховуються, як пом`якшуючі покарання обставини, добровільні дії для повернення викраденого майна, тобто дії щодо відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину.
В даному випадку, ОСОБА_5 не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але був затриманий працівниками вагонного господарства «Херсон ПТО Миколаїв», які і перешкодили йому розпорядитись викраденим на свій власний розсуд.

Тобто, за таких обставин, вилучення та повернення майна власнику не можна розцінювати як добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди і визначати як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки таке відшкодування відбулося не за волею підсудного.

Колегія вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: