Дата документу 02.06.2020 Справа № 334/2134/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2134/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/567/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 28, 114, 219 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

представника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою представника заявника (особи, права і законні інтереси якої обмежують під час досудового розслідування) ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про встановлення строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001639,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, заявник ОСОБА_7 звернувся із клопотанням до слідчого судді про встановлення слідчим СВ Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області строку 1 місяць з дня проголошення ухвали для проведення досудового розслідування та прийняття прокурором одного з передбачених ч.1 ст.283 КПК України процесуальних рішень у кримінальному, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001639 від 04.03.2016.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що в рамках кримінального провадження №0001639 від 04.03.2016 згідно ст. 91 КПК України проводяться слідчо-розшукові дії щодо збирання, перевірки та оцінки доказів. В той же час підозра, у зазначеному кримінальному провадженні, слідчим ще не пред`являлась, тому і строки досудового розслідування встановити слідчим суддею для слідчого по справі неможливо.

В апеляційній скарзі представник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зі змісту доводів апелянта випливає, що досудове розслідування триває з 2016 року тобто понад 4 років, останні слідчі дії проводились вже більше року тому. Заявник вказує що внаслідок того, що досудове розслідування досі триває, порушуються права та інтереси ОСОБА_7 , зокрема право власності. Останній в свою чергу має лише статус свідка, при тому, що потерпіла фактично вказує на ОСОБА_7 як на підозрюваного, слідчі дії проводяться у нього в дома і на роботі. Натомість статус свідка позбавляє ОСОБА_7 ряду процесуальних прав.

Крім цього апелянт звертає увагу, що слідчий суддя в ухвалі послався на положення ст.91 КПК України щодо збирання, перевірки та оцінки доказів слідчим з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, хоча у судовому засіданні ці факти не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного представник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 про встановлення строку досудового розслідування.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; заявника ОСОБА_9 і його представника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів провадження випливає, що заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому, з посиланням на ст.ст.3, 28, 113, 114, 219 КПК України, ним порушено питання про встановлення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001639 в межах одного місяця з дня проголошення ухвали
В обґрунтування таких вимог ОСОБА_7 зазначав, що по вказаному кримінальному провадженні, досудове розслідування триває з 2016 року тобто понад 4 роки, кримінальне провадження закривалося потім знову поновлювалось, однак останні слідчі дії проводились вже більше року тому. Внаслідок того, що досудове розслідування досі триває але лише формально, а фактично не проводиться, права та інтереси ОСОБА_7 , зокрема право власності, порушуються.

Слідчим суддею відмовлено у відкритті провадження за вказаним клопотанням, оскільки, дії, які просив слідчого суддю вчинити заявник, не передбачені положенням КПК України (ст.303 КПК України), хоча прямо про це не зазначено в ухвалі слідчого судді, а зроблено лише посилання на положення ст.219 КПК України.
Водночас, не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_7 про те, що клопотання останнього було подано до слідчого судді в порядку ст.ст.28, 114 КПК України, оскільки ці доводи будь-яким чином не вказують на неправильність прийнятого слідчим суддею рішення про відмову у відкритті за таким клопотанням провадження, з огляду на наступне.
Як зазначено у ч.2 ст.28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор у порядку, передбаченому ст.114 КПК України, на виконання своїх повноважень, регламентованих п.4 ч.2 ст.36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню згідно зі ст.308 КПК України до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який на підставі ч.2 ст.8 КПК України забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, і вирішує лише ті питання, які зазначено в ч.3 ст.26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (Розділ ІІ КПК України), розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
При цьому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч.1 ст.40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п.4 ч.2 ст.36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже, фактичне оскарження недотримання розумних строків досудового розслідування в інший спосіб, як-то до слідчого судді у формі подання клопотання, зокрема в порядку ст.114 КПК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , оскільки обраний ним спосіб захисту своїх прав є неправильним і таким, що не передбачений положеннями КПК України, у зв`язку з чим, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника заявника (особи, права і законні інтереси якої обмежують під час досудового розслідування) ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про встановлення строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001639, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4