ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/939/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 638/1703/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000332 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та накладено арешт на майно,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000332 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху №№4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ."А-16", загальною площею 71,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); нежитлові приміщення 1-го поверху №№4-5, 4-6, 4-7а в літ."А-16", загальною площею 79,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), які на теперішній час належать на праві приватної власності ТОВ «Фінансова Компанія Поліс».
Слідчий суддя зазначив, що майно, вказане у клопотанні, може бути об`єктом вчинення кримінальних правопорушень, тому з метою його збереження дійшов висновку у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Представник власника майна, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 березня 2020 року скасувати, постановити нову, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.
В апеляційній скарзі її автор посилається на те, що клопотання було розглянуто без участі власника майна або його представника. Вказує, що доводи клопотання є хибними та спростовуються копією висновку комісії Міністерства юстиції України з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 27.06.2019 року та картками прийому заяв із переліком доданих документів на підставі яких 12.12.2019 року реєстратором ОСОБА_8 було зареєстровано право власності на житлові приміщення. Слідчим суддею не було досліджено вказаного висновку та карток прийому заяв. ОСОБА_8 навіть не була допитана по кримінальному провадженню. Із зазначеного вище висновку вбачається, що попередня державна реєстрація права власності за ТОВ «ФК Поліс» скасована з формальних підстав, які були усунуті при поданні заяви «ФК «Поліс» про реєстрацію права власності та ОСОБА_8 здійснила державну реєстрацію у відповідності до законодавства. На теперішній час відсутні рішення щодо незаконності дій державного реєстратора ОСОБА_8 , державна реєстрація нескасована, а отже підстав вважати, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, немає. В матеріалах справи відсутнє рішення про визнання нежитлових приміщень речовим доказом. Звертає увагу на правову кваліфікацію. Вважає, що відсутні будь-які підстави для арешту майна. Слідчий суддя вказав, що була вчинена незаконна перереєстрація права власності, проте до компетенції слідчого судді не входить вирішення такого питання. Ухвалу слідчого судді вважає не вмотивованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України. Представник просить дослідити всі документи, додані до апеляційної скарги, які не були надані до суду першої інстанції, оскільки власник майна не був повідомлений про розгляд.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора, яка заперечувала проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до змісту клопотання слідчого в провадженні Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000332 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. У клопотанні зазначається, що до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від гр. ОСОБА_9 про вчинення державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_8 неправомірної перереєстрації права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху з реєстраційними номерами об`єктів нерухомого майна: 101 та 101. В ході досудового розслідування, що ОСОБА_9 , став власником нежитлових приміщень 1-го поверху №4-1:-4-7,4-7а,4-8, в літ."А-16", загальною площею 153,2 квадратні метри за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 1624510) на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №1618.
Крім того, щодо вказаного майна 27.07.2018 року державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_11 був внесений запис про обтяження (заборону на нерухоме майно) №30482885. Підставою виникнення даного обтяження теж є договір іпотеки №1139 від 27.07.2018 року, зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (іпотекодержатель: ОСОБА_12 ; іпотекодавець: ОСОБА_9 ).
27.02.2019 року вказаний вище об`єкт нерухомості (групу нежитлових приміщень 1-го поверху №4-1,4-2,4-2а,4-3-М-7,4-7а,4-8 в літ."А-16", загальною площею 151,2 квадратні метри) було розділено на два окремих об`єкта нерухомого майна та державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_11 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 , на два окремі об`єкта нерухомого майна.
22.03.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЛІС», , (далі - ТОВ «ФК «Поліс») було вчинено ряд реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаного майна (нежитлових приміщень-1 і нежитлових приміщень-2), - зокрема, накладено обтяження у вигляді іпотеки та заборони відчуження (при цьому, іпотекодавцем вказано ОСОБА_14 , а іпотекодержателем - ТОВ «ФК «Поліс») та здійснено перереєстрацію права власності на дане майно за ТОВ «ФК «Поліс».
Наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2019 року №1997/5 задоволено скаргу ОСОБА_9 , та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.03.2019 року №№46103347,46098243,46099945,46099017, прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , внаслідок яких цим державним реєстратором було, зокрема, накладено обтяження у вигляді іпотеки та заборони відчуження та здійснено перереєстрацію права власності на нежитлові приміщення-1 і на нежитлові приміщення-2 за ТОВ «ФК «Поліс». Однак державний реєстратор Красноградської районної адміністрації Харківської області ОСОБА_8 12.12.2019 року прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50181167, яким здійснила перереєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1 на ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», при цьому підставою виникнення права власності вказано Документи; рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, індексний номер: 50186030, яким здійснила перереєстрацію права власності на нежитлові приміщення 2 на ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», при цьому підставою виникнення права власності вказано Документи, якими здійснила перереєстрацію права приватної власності з ОСОБА_9 на ТОВ ФК Поліс.
Слідчий, посилаючись на те, що приміщення, розташовані за вищевказаною адресою мають значення речового доказу, з метою унеможливлення їх передачі іншими особам, просив задовольнити клопотання про арешт цього майна. Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Зміст наданих суду матеріалів, покази свідка ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_9 вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення, оскільки на даний час існують відомості щодо безпідставного здійснення нотаріусом відповідних реєстраційних дій та реєстрації майна за ТОВ «ФК Поліс», враховуючи, що 30.05.2011 року право власності на приміщення 1го поверху № 4-1:4-7, 47-а, 4-8 загальною площею 153,2 квадратні метри літ. А-16 за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_15 . Крім того, як зазначає ОСОБА_14 , який був власником цих нежитлових приміщень, на час його допиту тривала процедура банкрутства по справі № Б-39/64-10, де його визнано банкрутом та скасовано всі обтяження майна боржника, в тому числі і іпотека. Таким чином, обставини набуття ТОВ «ФК «Поліс» майна у власність потребують перевірки в ході досудового розслідування, тому висновки слідчого та слідчого судді про відповідність цього майна критерія речового доказу у кримінальному провадженні є небезпідставними. Враховуючи наявність ризиків щодо передачі майна у власність третім особам застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є необхідним в даному випадку та апеляційні доводи представника на цей час не спростовують цієї необхідності. Як зазначає представник в апеляційній скарзі слідчим суддею не було досліджено висновку МЮУ від 27.06.2019 року та карток прийому заяв. Проте, враховуючи, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею з урахуванням наданих матеріалів, які перебували в його розпорядженні на час розгляду клопотання, такі апеляційні доводи не є підставою для скасування судового рішення та представник власника майна не позбавлений права в порядку ст. 174 КПК України звернутися до слідчого судді із відповідним клопотанням про скасування арешту майна. Представник вказує також, що на теперішній час відсутні рішення щодо незаконності дій державного реєстратора ОСОБА_8 , а державна реєстрація нескасована, однак, ці обставини не перешкоджають здійсненню досудового розслідування та вжиття в його рамках відповідних заходів забезпечення кримінального провадження на час розслідування. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Однак, приймаючи рішення про накладення арешту на нежитлові приміщення, слідчий суддя не вказав про спосіб їх арешту, що позбавляє власників майна правової визначеності, у зв`язку із чим ухвалу слідчого судді в частині не визначення способу арешту майна підлягає скасуванню. Приписами ч. 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. З огляду на зазначені положення КПК України, зміст клопотання слідчого, який не вказав про конкретний спосіб арешту майна, враховуючи можливі ризики відчуження майна, колегія суддів приходить до висновку про необхідність постановлення нової ухвали в частині не визначення слідчим суддею способу арешту майна, якою визначити спосіб арешту майна шляхом заборони його власнику ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» відчуження цього майна задля забезпечення його збереження для кримінального провадження, як майна, яке має ознаки речового доказу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000332 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та накладено арешт на майно скасувати в частині невизначення способу арешту майна та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити спосіб арешту майна шляхом заборони його власнику - ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» відчуження цього майна.
В решті вказану ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді