Провадження №11-сс/991/315/20
суддя 1 інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
інші учасники не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу представника власників майна - адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укроргенергобуд», на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного 09 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,
в с т а н о в и л а :
Детективами Національним антикорупційним бюро України (далі НАБУ) здійснюється досудове розслідування по виділеному кримінальному провадженню № 0000679 від 09 липня 2018 року з кримінального провадження № 0000941 від 27 березня 2017 року.
Органами досудового розслідування встановлено, що упродовж 2016-2017 років службові особи Київської міської митниці ДФС та Київської митниці ДФС, діючи всупереч вимог Митного кодексу України, зловживаючи своїм службовим становищем, в зоні діяльності митних постів «Столичний» та «Святошин» систематично здійснювали митне оформлення імпортованих в Україну товарів за митними деклараціями із недостовірними відомостями про митну вартість товарів, чим сприяли протиправній діяльності по заниженню митної вартості товарів, задекларованих від імені ТОВ «КНД ТРЕЙД КОМ» (), ТОВ «ТОРГЕСТ» (), ТОВ «АРІЄН» (), ТОВ «ТК УКРПРОМТОРГ» (), ТОВ «ПРОМ- БУДТЕКСТИЛЬ» (), ТОВ «СВС-КОНСАЛТ» (), ТОВ «КІЙ ТОРГ» (), ТОВ «ФІНСЕРВІС ПРОМ» (), ТОВ «БЛЕК СІ ТОРГ» (), ТОВ «ТРЕЙД ЛАЙНС» (), ТОВ «ЕЛЬМАС» (), ПП «ВІАДУК» (), ТОВ «ЛАТВІСОФТ УКРАЇНА» (), ТОВ «ТРЕЙД ОПТІМО» (), ТОВ «УКРІНВЕСТ ЛТД» (), ТОВ «СІЄНА ІМПОРТ» (), ТОВ «МАКСІМУС ЛЮКС» (), ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» (), ТОВ «ДЕВОПС» (), ТОВ «АЛЬ МАК» (), ТОВ «РЕМБУДСТАР» (), ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» (), ТОВ «ЛАНИСТЕР» () та інших поєднаних між собою підприємств, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.
Для визнання службовими особами Київської міської митниці ДФС та Київської митниці ДФС заниженої митної вартості використовувалися документи, в яких продавцями товарів, зокрема, зазначено компанії «DOCKFORD PROJECTS LIMITED», «KRW COMPANY LIMITED», «INFORT TRADE LTD».
03 серпня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва постановив ухвалу у справі № 757/45025/17-к про надання дозволу на проведення обшуку в офісних приміщеннях на 8 та 9 поверхах нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, буд. № 5, та на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Укроргенергобуд».
17 18 серпня 2017 року на підставі зазначеної ухвали слідчого судді слідчими Головного слідчого управління (далі ГСУ) Генеральної прокуратури України (далі ГПУ) було проведено обшук в офісних приміщеннях на 8 та 9 поверхах нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, буд. № 5.
У ході проведеного обшуку слідчими ГСУ ГПУ було виявлено та вилучено речі та документи, а саме: печатки ТОВ «Аль Мак», ТОВ «Девопс», ТОВ «Віллос», ТОВ «Укрінвест ЛТД», ТОВ «ПКМ Індастріз», компаній «DOCKFORD PROJECTS LIMITED», «KRW COMPANY LIMITED», «INFORT TRADE LTD»; штамп «контроль згідно ст. 260 МКУ.ПКМУ 370»; 5 форм для печаток; документи в 4 томах та 5 блокнотів; документи в 7 пакетах; мобільні телефони «Samsung» IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , «IPhone» IMEI НОМЕР_3 , «IPhone» IMEI НОМЕР_4 , «IPhone» IMEI НОМЕР_5 , «IPhone» IMEI НОМЕР_6 , «Samsung» IMEI НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , «Meizu», «IPhone» IMEI НОМЕР_9 ; флеш накопичувач білого кольору 8 Gb; флеш накопичувач червоно-сірого кольору «Dt 101G2 8 Gb; флеш накопичувач чорно-сірого кольору; флеш накопичувач чорного кольору; флеш накопичувач чорно-сірого кольору без назви «Б№9»; зовнішній накопичувач «Sven»; ноутбуки в кількості 6 штук із серійними номерами PF-IMN UA 1905, PFOMA00Q, SNU9362PTN, PFOHA4JW, FBNOCV090927448, СВ2405715; аркуші паперу у формі грошових купюр номіналом 100 доларів США в кількості 17 штук; зразки тканини.
20 липня 2018 року в рамках вищезазначеного кримінального провадження детектив НАБУ ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про арешт майна.
24 липня 2018 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва була постановлена ухвала, якою задоволено вищезазначене клопотання детектива та накладено арешт на майно вилучене 17 18 серпня 2017 року під час обшуку. Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане детективом майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, так як є достатні підстави вважати, що дане майно є доказами у кримінальному провадженні та воно підлягає спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ТОВ «Укроргенергобуд», адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі він ставить вимогу про скасування ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року та постановлення нової ухвали, якою просить відмовити детективу НАБУ ОСОБА_13 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000679 від 09 липня 2018 року. Свої вимоги мотивує тим, що майно, зазначене в ухвалі, належить ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ТОВ «Укроргенергобуд» на праві приватної власності та не має жодного відношення до кримінального провадження та доказового значення. Так, 17 серпня 2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року було проведено обшук в приміщеннях бізнес-центру, розташованих на 8 та 9-му поверхах, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5, в ході якого були вилучені матеріальні цінності, перелік яких зазначено у протоколі обшуку від 17 серпня 2017 року. 23 серпня 2017 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/49019/17 була постановлена ухвала про арешт майна, вилученого у ході обшуку. У подальшому, як судами першої інстанції так і апеляційної інстанції були постановлені численні судові рішення про скасування арешту накладеного на вищевказане майно. Однак, незважаючи на зазначені судові рішення, а також приписи Закону щодо негайного повернення майна власникам за відсутності арешту, а більш того обізнаності прокурорів ГПУ про наявність таких рішень суду, детектив НАБУ ОСОБА_13 за погодженням із прокурором САП ГПУ ОСОБА_15 , повторно звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва, ввівши слідчого суддю в оману, не додавши до клопотання всіх наявних судових рішень, який в свою чергу 24 липня 2018 року постановив ухвалу про арешт майна.
Представник власників майна вважає ухвалу незаконною, так як ухвала:
- постановлена з пропуском строків для звернення з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку. При цьому слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначає, що майно вилучено під час обшуку;
- постановлена за наявності пропущених строків для звернення до суду без клопотання про поновлення таких строків;
- постановлена за клопотанням детектива, при тому, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звертатися до суду лише прокурор;
- слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі взагалі не зазначає осіб володільців майна, хоча такі зазначені в протоколі обшуку;
- винесена без доведеності наявності обґрунтованої підозри скоєння будь-якого злочину власниками майна;
- винесена без доказів відповідності майна критеріям ст. 98 КПК України.
Прокурор подав заперечення проти апеляційної скарги, згідно яких вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження без поважних причин, тому апеляційна скарга повинна бути повернута. У разі поновлення строку на апеляційне оскарження судом, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги як безпідставної, так як арешт накладено на майно, яке визнано речовими доказами.
У судове засідання учасники судового провадження не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали Суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 24 липня 2018 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва була постановлена ухвала про накладення арешту. Однак, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що особи, чиї інтереси представляє адвокат ОСОБА_6 , були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання.
Ухвалою колегії судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 листопада 2029 року поновлено строк представнику власників майна на подання апеляційної скарги, яка є чинною. Тому підстави для повернення апеляційної скарги відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.
Так, клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на майно обґрунтовується: 1) проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні по виділеному кримінальному провадженню № 0000679 від 09 липня 2018 року з кримінального провадження № 0000941 від 27 березня 2017 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (т. 1 а. с. 5-9); 2) постановою від 17 липня 2018 року про визнання вилучених речей речовими доказами (т. 1 а. с. 1-4).
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, у тому числі, з метою збереження речових доказів. При цьому, згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Вказані вимоги слідчим при подані клопотання про арешт майна виконані.
Відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України підтверджується постановою про визнання речовими доказами та протоколом їх огляду (т. 1 а.с. 122- 125).
Доводи апеляційної скарги в частині, що із клопотанням звернулась неуповноважена особа згідно ст. 64-2 КПК України (прокурор), спростовуються положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України, відповідно до яких з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Щодо доводів в частині пропуску строку звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, суд виходить з наступного.
Дозвіл на вилучення майна в частині: штамп «контроль згідно ст. 260 МКУ.ПКМУ 370»; 5 форм для печаток; документи в 4 томах та 5 блокнотів; документи в 7 пакетах; печатки ТОВ «Аль Мак», ТОВ «Девопс», ТОВ «Укрінвест ЛТД» було надано ухвалою слідчого судді про проведення обшуку від 03 серпня 2017 року (т. 1 а. с. 15-16) і воно не має статусу тимчасово вилученого майна у відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі №457/1485/13-к).
Щодо майна в частині: печаток ТОВ «Віллос», ТОВ «ПКМ Індастріз», компаній «DOCKFORD PROJECTS LIMITED», «KRW COMPANY LIMITED», «INFORT TRADE LTD»; мобільних телефонів «Samsung» IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , «IPhone» IMEI НОМЕР_3 , «IPhone» IMEI НОМЕР_4 , «IPhone» IMEI НОМЕР_5 , «IPhone» IMEI НОМЕР_6 , «Samsung» IMEI НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , «Meizu», «IPhone» IMEI НОМЕР_9 ; флеш накопичувача білого кольору 8 Gb; флеш накопичувача червоно-сірого кольору «Dt 101G2 8 Gb; флеш накопичувача чорно-сірого кольору; флеш накопичувача чорного кольору; флеш накопичувача чорно-сірого кольору без назви «Б№9»; зовнішнього накопичувача «Sven»; ноутбуків у кількості 6 штук із серійними номерами PF-IMN UA 1905, PFOMA00Q, SNU9362PTN, PFOHA4JW, FBNOCV090927448, СВ2405715; аркушів паперу у формі грошових купюр номіналом 100 доларів США в кількості 17 штук; зразків тканини, колегія суддів погоджується, що дане майно має статус тимчасово вилученого майна. Разом з тим, до слідчого судді подано клопотання про арешт майна як речових доказів, а не тимчасово вилученого майна. У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК «клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено», але зазначене не позбавляє сторону обвинувачення права звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна пізніше. Колегія суддів вважає, що порушення строку звернення з клопотанням не позбавляє майно, на яке детектив просить накласти арешт, доказової сили в кримінальному провадженні. Крім того, ч. 5 ст. 171 КПК встановлює строк з настанням якого пов`язано виникнення обов`язку повернути тимчасово вилучене майно, а не строк, пропуск якого позбавляє сторону обвинувачення можливості ініціювати питання про арешт такого майна. Більше того, ч. 1 ст. 173 КПК, як і іншими нормами кримінального процесуального закону, не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна як подання його пізніше, аніж наступного робочого дня після вилучення такого майна. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що детектив НАБУ дійсно подав до слідчого судді клопотання про арешт майна пізніше, аніж наступного робочого дня після вилучення такого майна. Однак, зазначена обставина жодним чином не позбавляє таке майно доказового значення у кримінальному провадженні. Адже, при вирішенні питання щодо арешту майна з`ясовується чи має воно значення доказу в кримінальному провадженні, а не від того, чи своєчасно звернувся слідчий, прокурор з відповідним клопотанням до слідчого судді. А тому, колегія суддів дійшла висновку, що незважаючи на звернення детектива НАБУ з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна пізніше, аніж це передбачено ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий суддя прийняв правильне рішення про розгляд такого клопотання по суті й у подальшому його задовольнив.
Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що в ухвалі слідчим суддею не зазначено прізвищ власників майна, разом з тим, право власності на майно не підтверджується записами у протоколі обшуку. Тому, колегія суддів вважає, що дана обставина не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Крім того, судом встановлено, що дане майно також було арештовано у кримінальному провадженні № 0000941 та арешт його скасовувався неодноразово. Також до апеляційної скарги додано копію ухвали про повернення частини майна одному з власників від 24 квітня 2018 року як тимчасово вилученого. Разом з тим, скасування арешту на майно в одному кримінальному провадженні не може бути підставою для скасування арешту того ж майна в іншому кримінальному провадженні. А також наявність рішення про повернення частини тимчасово вилученого майна не може бути підставою для скасування арешту цього ж майна, яке визнано речовим доказом. За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання в повній мірі дотримався приписів Закону.
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 132, 170, 171, 173, 309, 395, 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів
постановила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власників майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укроргенергобуд» на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4