Справа №574/165/20
Номер провадження 1-кп/573/118/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 травня 2017 року за № 0000074 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2020 року в порядку ст. 34 КПК України до Білопільського районного суду Сумської області із Сумського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 364, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою судді від 17 квітня 2020 року призначено підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 на 21 травня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , який включений до групи прокурорів, просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник останнього ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечили проти призначення судового розгляду за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за № 0000074 від 26.05.2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України. Обвинувачений заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке мотивував тим, що обвинувальний акт відносно нього не відповідає вимогам п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції вказаних статей Кримінального кодексу України, можна встановити в його діях склад кримінальних правопорушень, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак. Натомість у обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій. Тобто, у даному випадку він, як обвинувачений, позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже його не було належним чином поінформовано про характер і причини обвинувачення через фактичну відсутність формулювання обвинувачення, як окремо визначеного елементу обвинувального акту, передбаченого п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Вказані вище недоліки були зазначені в ухвалі Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, якою попередня ухвала Путивльського районного суду Сумської області від 19 квітня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту залишена без змін. Фактично прокурором не усунуто порушення кримінально-процесуального законодавства, про які йшла мова у згаданій ухвалі, оскільки направлений прокурором до суду обвинувальний акт від 11 лютого 2020 року відносно нього, фактично повністю відповідає змісту обвинувального акту, повернутого прокурору від 21 грудня 2018 року. Крім того зазначив, що колегія суддів Харківського апеляційного суду 12 грудня 2019 року акцентувала увагу на тому, що вказані вище недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді згідно ст. 338 КПК України, оскільки зазначені обставини не є новими фактичними обставинами кримінального правопорушення, враховуючи, що вони зазначені в обвинувальному акті.
Представник потерпілої особи Буринської міської ради Сумської області ОСОБА_6 до суду не з`явився через встановлені карантинні обмеження, електронною поштою надіслав до суду заяву про проведення підготовчого засідання без його участі, цивільний позов підтримує.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України. Відповідно до вимог вищезазначеної статті КПК, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення ; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об"єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Однак, зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором при складанні обвинувального акту від 11 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000074 від 26.05.2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1,2 ст. 366 КК України - не дотримані.
Зокрема, колегія суддів Харківського апеляційного суду в своїй ухвалі від 12.12.2019 року № 574/1454/19 зазначила про те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції вказаних статей Кримінального кодексу України, можна встановити в його діях склад кримінальних правопорушень, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак. Натомість у обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого. Таким чином обвинувачений позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже його не було належним чином поінформовано про характер і причини обвинувачення через фактичну відсутність формулювання обвинувачення, як окремо визначеного елементу обвинувального акту, передбаченого п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Вищезазначене стало підставою для постановлення 12.12.2019 року колегією суддів Харківського апеляційного суду ухвали про залишення без змін ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 19.04.2019 року про повернення прокурору обвинувального акту, так як вказані вище недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді згідно ст. 338 КПК України, оскільки зазначені обставини не є новими фактичними обставинами кримінального правопорушення, враховуючи, що вони зазначені в обвинувальному акті.
В той же час на усунення порушень вказаних вище вимог КПК України, у складеному обвинувальному акті від 11 лютого 2020 року зазначених порушень слідчим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_8 не усунуто, тобто обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1,2 ст. 366 Кримінального кодексу Українини, можна встановити в діях обвинуваченого ОСОБА_4 склад кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
У разі ухвалення вироку на суд, згідно зі ст. 374 КПК України, покладається формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.
Без дослідження судом фактичних обставин кримінального правопорушення виконання цього припису є неможливим.
Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження ( час, місце, форми вини і мотив, спосіб вчинення, наслідків та інших тощо), залишає відкритим питання про те, чи є вони встановленими, чи досліджені органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Крім того, неповний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з формулюванням обвинувачення в обвинувальному акті, обмежує обвинуваченого в передбаченому ч.3 ст. 42 КПК України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, праві бути детально поiнформованим зрозумiлою для нього мовою про характер обвинувачення проти нього, ефективно обстоювати свої законні інтереси, стороні обвинувачення - можливість доводити свою версію обвинувачення і змушує суд давати оцінку обставинам, які, безумовно, мають значення для кримінального провадження, однак органом досудового розслідування не встановлені, оскільки в обвинувальному акті не викладені.
За таких умов судовий розгляд кримінального провадження таїть у собі порушення засад законності, змагальності сторін, презумпції невинуватості, диспозитивності, перешкоджає суду розглянути його неупереджено, правильно застосувати закон про кримінальну відповідальність, ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Неусунення зазначених недоліків на стадії підготовчого судового засідання шляхом повернення обвинувального акту прокурору, та невиконання вимог кримінально-процесуального закону унеможливлює здійснення судового розгляду у відповідності до засад кримінального судочинства, зокрема, законності, рівності усіх перед законом і судом, доступу до правосуддя, змагальності та забезпечення права особи на захист від пред`явленого обвинувачення.
Судовий розгляд у відсутності конкретного обвинувачення і стосовно особи, якій не висунуто обвинувачення є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто, про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року).
Відсутність в обвинувальному акті повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, що є беззаперечною підставою для скасування ухваленого вироку.
Відповідно до вимог ст. ст. 17 ч.1, 25, 92 КПК України, тягар обвинувачення покладено на сторону обвинувачення, яка зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила, доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України та винуватості особи поза розумним сумнівом. Висунення обвинувачення є виключною компетенцією органу досудового розслідування. Це процесуальне рішення приймається у формі обвинувального акта відповідно до вимог ст.ст. 110, 291 КПК України.
Законом не передбачено можливості суду самостійно вийти за межі судового розгляду і усунути допущені органом досудового розслідування недоліки на жодній із стадій судового розгляду.
Враховуючи вищенаведене, зазначене порушення, а саме, неповний виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві, чи такі, що перешкоджають або не перешкоджають розгляду справи по суті. Статтею 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої з вказаних вимог, законом не передбачено.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.
За правилами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Наведені вище істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 1 у зв"язку з чим вказаний обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 26 травня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.364, ч.ч.1,2 ст.366 КК України - повернути прокурору Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , який затверджував обвинувальний акт, для усунення порушення вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: