Справа № 991/5100/20
Провадження №11-сс/991/574/20
суддя 1 інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2020 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
учасники судового провадження:
особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 та прокурор не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 червня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 червня 2020 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Підставами прийняття рішення судом першої інстанції зазначено, що скарга ОСОБА_6 від 3 червня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом і суттю є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями судді Овідіопольського районного суду Одеської області у конкретній справі та не є повідомленням про злочини, підслідні НАБ України, так як містять інформацію, пов`язану із здійсненням суддею судочинства і не містить конкретних даних про вчинення ним корупційних правопорушень, тому відомості за ст.ст.364, 368 КК України щодо вказаної особи не підлягають внесенню у ЄРДР.
02 липня 2020 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 . Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки в заяві від 03 червня 2020 року він порушує питання про вчинення кримінального правопорушення, і навіть за умови, що надані відомості свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до вимог ст.284 КПК України. В апеляційній скарзі він ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді, просить постановити нову ухвалу, якою задовільнити його скаргу від 03 червня 2020 року. Також просить апеляційну скаргу розглядати за його відсутності та поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали слідчого судді було оприлюднено 30 червня 2020 року, а при його оголошенні він був відсутній.
Учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.
Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді, яка є предметом перегляду, постановлена 25 червня 2020 року за участі ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, а копія повного тексту постановленого рішення слідчого судді направлена поштовою кореспонденцією 26 червня 2020 року. Відомості про отримання повного тексту ОСОБА_6 у матеріалах кримінального провадження відсутні.
За наведеного, колегія суддів вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно повідомлення про вчинення можливих корупційних злочинів суддею Овідіопольського районного суду Одеської області, які на думку заявника, кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 364 та ч.1 ст.368 КК України, полягають в тому, що суддя, зловживаючи своїм службовим становищем, сприяв рейдерському захопленню (незаконному позбавленню права власності) його земельної ділянки, шляхом накладення арешту. Зловживання службовим становищем судді під час розгляду справи № 509/2573/18 полягало в тому, що він працює на цій посаді з 2010 року і має достатній досвід з розгляду цивільних справ, був обізнаний про неможливість накладення арешту на майно третьої особи і свідомо сприяв рейдерам з метою позбавити його права власності. Крім того, суддя виніс ще одну ухвалу, якою заборонив ОСОБА_6 вчиняти на земельній ділянці будь-які дії, чим позбавив його конституційного права користуватися земельною ділянкою, всі ці дії відбувались із грубим зловживанням службовим становищем і всупереч вимогам законодавства, за неправомірну вигоду, яку він отримав перед ухваленням рішення.
Із тексту судового рішення слідчого судді слідує, що в повідомленні та поданій скарзі не зазначено обствин, які б вказували на вчинення вищезазначеним суддею дій щодо зловживання владою або службовим становищем з метою прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб та спричинило тяжкі наслідки, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 368 КК України. Також не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що передбачена п.3 примітки до ст.364 КК України, що могла бути завдана ОСОБА_6 неправомірними діями судді Овідіопольського районного суду Одеської області.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи із наступного.
Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".
Повідомлення ОСОБА_6 від 03 червня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями судді Овідіопольського районного суду Одеської області у конкретній судовій справі та не є повідомленням про злочини, підслідні НАБУ, оскільки містить інформацію, пов`язану із здійсненням суддею судочинства і не містить конкретних даних про вчинення вказаним суддею корупційних кримінальних правопорушень, тому відомості за ст.ст.364, 368 КК України щодо вищевказаної особи не підлягають внесенню до ЄРДР.
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Оскільки колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_8 без задоволення.
Керуючись ст.45 КК України, ст.ст.33-1, 117, 216, 303, 304, 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Поновити ОСОБА_6 строк для апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 червня 2020 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення даних до ЄРДР - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4