Єдиний унікальний номер 205/1581/20
№ 205/1581/20
№ 1-кс/205/335/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000578 від 01 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000578 від 01 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу приблизно 20 години 00 хвилин 29.02.2020р. до 00 годин 17 хвилин 01.03.2020р. (більш точну дату та час встановити в ході досудового розслідування не видалось можливим) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився біля ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Будівельник-1» в м. Дніпро Дніпропетровської області, разом з раніше знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними раптово виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_5 , знаходячись у вищевказаному місці пройшов в приміщення кухні будинку ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Будівельник-1» у м. Дніпро, де взяв кухонний ніж, який попередньо визначив знаряддям вчинення злочину та повернувся до ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті людині, утримуючи ніж в своїй руці, та, діючи умисно, усвідомлюючи та свідомо бажаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, спричинив йому декілька ударів ріжучою поверхнею ножа в область голови та шиї, чим заподіяв останньому смертельні (несумісні з життям) тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_5 пішов з місця події.
01.03.2020 року в період часу з 04 години 00 хвилин до 04 години 30 хвилин слідчим СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: 2 скляні чарки, мобільний телефон марки «Huawei», 4 сліди папілярних візерунків, на 4 л/с, фрагмент тканини, шо містить РБК.
01 березня 2020 року ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисному вбивстві.
01 березня 2020 року вилучене майно в ході обшуку було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000578.
У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на вищевказані предмети, які вилучені в ході проведення огляду.
Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, однак їх неявка згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у клопотанні про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Другий абзац частини першої статті 170 КПК України зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказані речі відповідають критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, може мати значення знаряддя вчинення кримінального правопорушення, міг зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на такі речі.
Враховуючи, що вказані вище речі є важливими речовими доказами та з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-172, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000578 від 01 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на 2 скляні чарки, мобільний телефон марки «Huawei», 4 сліди папілярних візерунків, на 4 л/с, фрагмент тканини, що містить РБК, які виявлені та вилучені в ході огляду від 01.03.2020р. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1