Справа № 947/7776/20
Провадження № 1-кс/947/3806/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000986 від 04.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000986 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено що 04.03.2020 до Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 03.04.2020 у період часу з 16:00 по 20:00 невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. 1-а Лінія, 27 таємно, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти у розмірі 1500 гривень, а також дві банківських картки, що належать ОСОБА_5 , чим завдала останній майнову шкоду на вказану суму. ЄО 8759, 8776.

04.04.2020 слідчим СВ Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області в порядку ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, провів огляд місцевості, речей та документів, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, а саме в приміщенні Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти, а саме 3 купюри номіналом по 500 гривень, у загальній кількості 1500 гривень, банківські карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

04.04.2020 року слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі винесено постанову про визнання речовими доказами тимчасово вилучених речей 04.04.2020 року в ході огляду місця події, а саме : 1) грошові кошти, а саме 3 купюри номіналом по 500 гривень, у загальній кількості 1500 гривень; 2)банківські карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , так як вказане майно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, а саме вказане майно, речі та документи є об`єктом кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом або знаряддя скоєння кримінального правопорушення, зберігає на собі інформацію що має важливе доказове значення (в разі проведення авто технічної експертизи, можливо встановити власника транспортного засобу), містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що у зв`язку з необхідністю проведення першочергових слідчих (розшукових) дій та обмеженим строком роботи канцелярії Київського районного суду м. Одеси та не робочими днями 04.04.2019 та 05.04.2019 було допущено порушення ст. 170 КПК України щодо звернення до суду з клопотанням про накладення арешту.

Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання тим, що у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вище зазначених предметів, які визнані речовими доказами та мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Слідчий в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, відповідно до наданого рапорту про дату розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, та доведено матеріалами клопотання, що грошові кошти, а саме 3 купюри номіналом по 500 гривень, у загальній кількості 1500 гривень; банківські карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 належать ОСОБА_5 тобто особі яка є потерпілою у кримінальному провадженні, та саме за зверненням цієї особи було розпочате досудове розслідування, тому з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим у клопотанні не доведено необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000986 від 04.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1