Справа №592/4800/20
Провадження №1-кс/592/2386/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000907 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 02.04.2020 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, шляхом пошкодження замків, проникли до квартири АДРЕСА_1 , де таємно, з корисливих мотивів, заволоділи майном, належним потерпілому, але з причин, що не залежали від їх волі, не довели свій умисел до кінця.

02.04.2020 р. за підозрою у вчиненні злочину, відповідно до ст.ст. 40,104,131,132,208-211,213 КПК України був затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час затримання у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено:

банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ,

банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ;

картку «спортмастер» № НОМЕР_3 ;

паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

дисконту картку «Єва» № НОМЕР_4 ;

2 ключа;

1 магнітний ключ;

3 брелока;

1 запальничку;

1 торцовий ключ;

1 металеву проволоку (схожу на відмичку);

1 купюру номіналом 5 грн. № ЮВ 1923451;

металеву монету часів СРСР;

одну пару перчаток «Найк» чорного кольору;

одну пару взуття «Найк» чорного кольору, розмір 43, у яку був взутий ОСОБА_4

02.04.2020 р. слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 винесено постанову про визнання вищевказаних предметів речовими доказами.

Слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

У судове засідання слідчий не з`явилася.

Перевіривши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 13.03.2020 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000907 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2020 р. клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000907 від 13.03.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Сумської місцевої прокуратури та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Слідчим недоліки вказані в ухвалі слідчого судді від 06.04.2020 р. не усунені.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Тобто, за змістом цієї норми закону після збігу встановленого судом строку для усунення недоліків клопотання про арешт майна можливі тільки такі наслідки - негайне повернення майна, якщо недоліки клопотання не було усунуто; розгляд клопотання слідчим суддею по суті після усунення недоліків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів;

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку слідчого відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Слідчим та доданими до матеріалів клопотання документами не доведена відповідність вищевказаного майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000907 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1