Номер провадження: 11-сс/813/658/20
Номер справи місцевого суду: 522/6288/20 1-кс/522/6134/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000686, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 року залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000686 від 15.04.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на 60 днів, а саме до 13.06.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, із середньою технічною освітою, яка має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000686, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Прокурором доведена наявність лише єдиного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрована та має постійне місце проживання в м. Одесі, має на утриманні неповнолітню дитину, яка потребує догляду та піклування.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 року, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Доводи обґрунтовує тим, що судом при ухваленні рішення не враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Судом не надано оцінки діям ОСОБА_8 , яка повідомила про вчинення кримінального правопорушення лише через 14 годин після його скоєння, та при цьому не вчинила жодних дій направлених на надання потерпілому медичної допомоги. Судом не взято до уваги, що неповнолітня донька підозрюваної - ОСОБА_10 , 2010 року народження, могла бути очевидцем вчинення злочину. ОСОБА_8 вчинила злочин не під час, а після взаємної сварки з ОСОБА_11 . Суд не врахував пояснення ОСОБА_12 , з яких вбачається, що ОСОБА_8 зловживала алкогольними напоями, та між нею та ОСОБА_11 в такому стані відбувалися конфлікти.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 04.04.2020 року, приблизно о 21:00 годині ОСОБА_8 перебувала за місцем свого мешкання на кухні разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_11 , де розпивали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виникла словесна перепалка, в ході якої вони почали штовхати один одного, та хапати за одяг та волосся.

В цей час у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 попрямувала до кухні вказаної квартири, де взяла на столі кухонний ніж, з яким повернулась до спальної кімнати, де в цей час перебував ОСОБА_11 .

Скориставшись тим, що ОСОБА_11 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не міг чинити супротив, ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, за короткий проміжок часу нанесла ОСОБА_11 лезом ножа численні удари по голові, тулубу, та іншим життєво важливим органам, завдавши йому не менше 30 ударів, в тому числі приблизно 5-6 колото-різаних проникаючих ран. Від отриманих множинних тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_11 помер на місці скоєння кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку захисника та підозрюваної, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч. 5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, та ніким з учасників не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

З матеріалів провадження убачається, що підозрювана ОСОБА_8 , яка є громадянкою України, має постійне місце реєстрації та проживання в місті Одесі, на утриманні має неповнолітню дитину 2010 року народження, яка потребує піклування, офіційно не працевлаштована та є не судимою особою, що свідчить про наявність у неї достатньо міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені вище дані про особу підозрюваної, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, зазначені обставини на думку апеляційного суду, можуть свідчити про існування ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді та вважає, що під час розгляду клопотання слідчого, стороною обвинувачення не доведено існування заявлених у клопотанні інших ризиків, передбачених п.п.4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику незаконного впливу на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень. Такі докази не були надані й апеляційному суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності наявності у кримінальному провадженні ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою та вважає обраний підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту таким, що може забезпечити належну поведінку підозрюваної.

Апеляційний суд приймає до уваги, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх висновках, що сама лише по собі тяжкість інкримінованого підозрюваній злочину не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи наведене, а також обставини вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, та його наслідки, що спричинили смерть потерпілого, дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та досить міцні соціальні зв`язки, належне виконання останньою ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд вважає застосування слідчим суддею відносно підозрюваної зазначеного запобіжного заходу виправданим та таким, що здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків.

Будь яких даних, які б доводили протилежне прокурором апеляційному суду представлено не було.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваної, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що в умовах епідеміологічної ситуації, що склалася в Україні та в усьому світі, у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, перебування підозрюваної в умовах слідчого ізолятора на даний момент може поставити під загрозу її здоров`я та життя, а також здоров`я її неповнолітньої дитини.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, її неповнолітня донька буде позбавлена належного піклування, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що стороною обвинувачення не наведено даних про порушення підозрюваною обов`язків, покладених на неї оскаржуваною ухвалою слідчого судді. Матеріали провадження таких даних також не містять. В судове засідання апеляційного суду підозрювана з`явилася та надала суду пояснення.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваної, обставини та характер інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри та існуючого ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, наявність у підозрюваної місця проживання та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчим суддею законного та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання покладених на неї обов`язків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000686, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4