печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 12.09.2019 року №757/48942/19-к,-
ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного на рухоме майно автомобіль марки «CHEVROLET EXPRESS» кузов НОМЕР_1 ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі №757/48942/19-к від 12.09.2019 року.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що автомобіль марки «CHEVROLET EXPRESS» кузов НОМЕР_1 , на який накладено арешт належить ОСОБА_7 . На даний час у слідства відсутні докази причетності ОСОБА_7 до вчинення будь-яких кримінальних правопорушень. Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про те, що арештоване майно є предметом вчинення злочину та/або може містити відомості про обставини його вчинення не наведено. Накладення арешту на транспортний засіб ОСОБА_7 позбавило його права вільного володіння належним йому майном, як наслідок йому завдаються фінансові збитки та моральна шкода. Окрім того Конституційний Суд України 26.02.2019 року ухвалив рішення у справі щодо відповідності Конституції України ст.. 368-2 КК України, яким визнав дану норму такою, що не відповідає Конституції України.
ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №№757/48942/19-к від 12.09.2019 року було задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату ДБР, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень підслідних ДБР, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль марки «CHEVROLET EXPRESS» кузов НОМЕР_1 .
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування, були достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям передбаченим пунктами 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КПК України та може бути предметом конфіскації, як виду покарання.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesAN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь яке втручання державного органу у право на мирне володіння повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, SeriesAN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, SeriesAN 98).
Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що процесуальний статус ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не визначено, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що арештоване майно здобуте внаслідок вчинення кримінально-протиправних дій, на противагу чому заявником у клопотанні достатньо обґрунтовано вказано про відсутність підстав для подальшого арешту майна.
Між тим, при застосуванні заходів кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Слідчий суддя, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту інших правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому суддя належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесенні до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_7 належним йому майном.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі №757/48942/19-к на автомобіль марки "CHEVROLET EXPRESS", кузов НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 21.02.2020 о 12:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1