24.06.2020
Справа № 359/2936/20
Провадження № 1-кп/359/463/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0000230, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2020, що надійшло з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянки України, не одруженої, маючої на утримані малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у невстановлений час та дату, у невстановленому місці з метою збуту у місцях позбавлення волі, незаконно придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, який знаходився у полімерному пакеті із блістерною застібкою.
В подальшому, незаконно придбану психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, ОСОБА_4 помістила в середину млинця, де разом із іншими продуктами харчування, збиралася передати ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119», тим самим розпочала незаконно зберігати психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін з метою її збуту у місцях позбавлення волі.
З метою реалізації злочинного умислу, направленого на збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін у місцях позбавлення волі, 28.01.2020 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті для догляду осіб, прибувших на тривале побачення, яка розташована в охоронюваній зоні ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119», після роз`яснення та ознайомленням із переліком предметів та речовин заборонених для передачі засудженим, пронесла продукти харчування разом із прихованою психотропною речовиною, від працівників ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119», з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін у місця позбавлення волі, шляхом його пронесенням у продуктах харчування.
Однак, перебуваючи в кімнаті для догляду осіб, прибувших на тривале побачення, яка розташована в охоронюваній зоні ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119», в ході проведення огляду особистих речей ОСОБА_4 в присутності двох понятих, в продуктах харчування, які остання проносила для передачі засудженому ОСОБА_6 , було виявлено та в подальшому вилучено полімерний пакет із блістерною застібкою в середині якого знаходилась речовина білого кольору.
Згідно висновку експерта №11-2/850 від 19.02.2020 надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса амфетаміну в речовині становить 1,066 г.
Амфетамін згідно Списку №2 «переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» в Таблиці №2 «психотропні речовини обіг яких обмежено», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 є психотропною речовиною обіг, якої обмежено.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін з метою її збуту у місця позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена вину у вчинені кримінального правопорушення визнала повністю, фактичні обставини справи не оспорювала. Щиро розкаялася та показала, що вона за два дні до зустрічі із цивільним чоловіком ОСОБА_6 , через мережу Інтернет придбала психотропну речовину - амфетамін, який знаходився у полімерному пакеті із блістерною застібкою. Після чого помістила амфетамін в середину млинця, де разом із іншими продуктами харчування, збиралася передати ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія №119». 28.01.2020 вона поїхала в колонію на побачення до свого цивільного чоловіка та на його прохання привезла для нього амфетамін. В подальшому працівниками колонії було виявлено та вилучено амфетамін. Просила суд суворо не карати та зазначила, що жалкує про вчиненні дії. Зрозуміла значення вчиненого нею, та висловила намагання виправити свою поведінку в подальшому. Просила врахувати, що указані дії вчинила на прохання ОСОБА_6 , бо у іншому випадку ніколи б так не вчинила. На досудовому слідстві вона визнала свою вину та допомагала слідству у розкриттю даного злочину. Вона має малолітнього сина у якого окрім неї нікого немає. Хвилюється за майбутнє життя дитини у разі позбавлення її волі. Просила суд не позбавляти її волі.

У зв`язку з тим, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують її особу, досліджує докази щодо речових доказів та судових витрат, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.
Відповідно до встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.
Дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як умисні дії, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін з метою її збуту у місця позбавлення волі.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає правильною.
Амфетамін є психотропною речовиною, яка відноситься до переліку наркотичних засобів, обіг якої обмежено. Його придбання та зберігання чинним законом заборонена. Це означає, що дії ОСОБА_4 мають ознаку незаконності. ОСОБА_4 це було відомо, вона усвідомлювала суспільно небезпечний характер цих діянь, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки, але бажала їх настання, з метою подальшого його збуту у місця позбавлення волі. Це підтверджує наявність в діях ОСОБА_4 виключно прямого умислу. Це означає, що дії ОСОБА_4 мають ознаку незаконності. Вчиненні нею кримінальні правопорушення є закінченими. ОСОБА_4 досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає повне визнання вини, щире каяття та своїми послідовними показаннями сприяла судовому слідству.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, органами досудового слідства та судом не встановлено.
Аналіз даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 вказує на те, що вона раніше не судима. Має місце реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога за місцем реєстрації та проживання не перебуває. Має постійне місце проживання, де характеризується з посередньої сторони. На даний момент не працевлаштована. Не одружена. Має на утримані малолітню дитину ОСОБА_7 , 2013 року народження. Батько дитини ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі.

Разом з цим, обвинувачена ОСОБА_4 є матір`ю одиначкою, у якої на утримані перебуває малолітня дитина.

Суд враховує, що ОСОБА_4 під час допиту повністю визнала свою вину і підтвердила, що дійсно вчинила злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин та зазначила, що вона щиро кається.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченої, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останньої до скоєного нею.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує те, що вона вчинила тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України.

За змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
У відповідності до ч. 3 ст. 65 КК, підстави призначення більш м`якого покарання визначено ст. 69 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Згідно ч. 2 даної статті на цих же підставах, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
До обставин, що пом`якшують покарання, належать згадані в ч. 1 ст. 66 КК України і визнані судом такими на підставі ч. 2 цієї статті.
Згідно медичних довідок примусового лікування не потребує. Кримінальне правопорушення скоєне нею суспільно небезпечним способом, проте тяжкі наслідки відсутні, будь якої шкоди громадянам або суспільним інтересам не завдано. Має на утриманні малолітню дитину, яку виховує сама, так як цивільний чоловік відбуває реальне покарання.
Таким чином, законодавець дав право у виняткових випадках, з огляду на індивідуальні особливості вчиненого правопорушення та особу винного, призначити більш м`яке покарання.
В силу ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання відсутні. При цьому доказів наявності у ОСОБА_4 якогось майна, на яке може бути надане стягнення чи застосовано конфіскацію суду не надано.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням встановлених судом даних про особу винної, та відношення нею до скоєного, суд дійшов до переконання, що до ОСОБА_4 допустимо застосувати ч. 1 ст. 69 КК України та призначити їй покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у вигляді п`яти років позбавлення волі та не застосовувати до обвинуваченої додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

На думку суду, дана міра покарання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, враховуючи обставини вчиненого злочину, його тяжкість та особу обвинуваченої, а також встановлені судом обставини в порядку ст. 69 КК України.
Разом з тим, з врахуванням вищевикладеного та оцінивши всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, всі досліджені докази в їх сукупності, норми права, які регулюють вказані правовідносини, в тому числі і ризики повторного вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, які виходячи з досліджених обставин справи та особистості обвинуваченої, обставин, які пом`якшують покарання, які за своєю правовою сутністю характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи злочинця та вчиненого нею діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання), не є високими, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без її ізоляції від суспільства та вважає, за доцільне застосувати до неї положення ст. 75 КК України, призначивши їй покарання з іспитовим строком терміном в 3 роки, з покладенням на неї, відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні експертизи в сумі 1256 гривень 08 копійок.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ст. 69, ст. 70, 75, 76, ч. 2 ст. 307 КК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 3 (три) роки, з покладенням на неї, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази, у справі, після набрання вироком суду законної сили: психотропну речовину амфетамін, загальною масою 1,066 г. - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на користь держави України - 1256 гривень 08 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Засудженим, в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1