Єдиний унікальний № 946/3245/20
Провадження № 1-кп/946/484/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди про примирення

12 червня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000512, на підставі угоди про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Гопчиця Погребищенського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_5 ,

Суть питання, що вирішується
1.04 червня 2020 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками та з угодою про примирення між потерпілою ОСОБА_5 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого, від 25 травня 2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК. Ухвалою від 04 червня 2020 року було призначено підготовче судове засідання, в якому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд має або затвердити угоду, або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 КПК.

Встановлені судом обставини
2.Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 26 березня 2020 року о 00:30 годині за допомогою ключів від хвіртки та вхідних дверей потрапив до будинку колишньої співмешканки ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав міні-ноутбук марки «Acer» моделі «Aspire one D270-26Ckk», серійний номер: НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , вартістю 1 520 гривень. В подальшому з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 520 гривень.

3.Також ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 29 березня 2020 о 23:00 годині за допомогою ключа від хвіртки потрапив до подвір`я будинку колишньої співмешканки ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , де з приміщення літньої кухні таємно викрав спортивний велосипед марки «Atala» сірого кольору вартістю 1 433 гривні, та з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 433 гривні.

4.Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані як одиничний злочин за ч. 2 ст. 185 КК, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

5.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину та пояснив, що він в різні дні, відповідно, 26 та 29 березня 2020 року спочатку викрав ноутбук потерпілої з будинку, в який потрапив через вікно, а потім і велосипед з подвір`я будинку. На той час, з 10.03.2020 р. вони з потерпілою посварилися та він переїхав проживати за іншою адресою, але у нього лишилися ключі від будинку потерпілої. Але 26.03.2020 р. він не зміг скористатися ключем, щоб потрапити до будинку, оскільки у двері з внутрішньої сторони був вставлений іншій ключ, тому він зайшов у будинок через вікно.

6.Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з 10.03.2020 р. вони з обвинуваченим посварилися. Після цього він викрав у неї ноутбук, а згодом і велосипед.

7.В обвинувальному акті зазначені як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , активне сприяння розкриттю злочину.

8.Відповідно до даних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 раніше засуджувався:

17.05.2007 р. вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 186, ст. 69 КК до 2 років позбавлення волі, звільнений 12.02.2009 р. за відбуттям строку покарання;

05.10.2009 р. вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ст.395 КК до 3 місяців арешту, звільнений 31.12.2009 р. за відбуттям строку покарання (судимість погашена);

17.12.2010 р. вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК до 4 років позбавлення волі, звільненого в силу ст. 81 КК умовно достроково на 6 місяців та 2 дні;

16.10.2014 р. вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

25.12.2014 р. вироком Погребищенського районного суду Вінницької області, враховуючи зміни Апеляційного суду Вінницької області від 18.02.2015 р. за ч. ч. 2, 3 ст.185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16 жовтня 2018 року за відбуттям строку покарання.

9.Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 має чотири не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, в тому числі тяжких, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК, покарання за вчинення яких відбував в місцях позбавлення волі, звільнившись востаннє 06 жовтня 2018 року за відбуттям строку покарання.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
10.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що в затвердженні угоди необхідно відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування з таких підстав.

11.Так, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, таумови угоди не відповідають інтересам суспільства.

12.Частиною першою статті 32 КК визначено, що повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
13.У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 фактично обвинувачується у вчиненні множинності злочинів, а саме у двох різних епізодах крадіжок майна потерпілої 26 та 29 березня 2020 року. Однак, правова кваліфікація викладена лише після викладення останнього епізоду та сформульована як вчинення одиничного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, тобто епізод обвинувачення у вчиненні крадіжки 26 березня 2020 року взагалі не отримав правову кваліфікацію в обвинувальному акті.
14.Відповідно до ч. 2 ст. 32 КК повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.
15.Те, що ані виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ані формулювання обвинувачення не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром, дає підстави суду для висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 32 КК ОСОБА_3 фактично обвинувачується у вчиненні двох різних злочинів, передбачених тією самою частиною статті Особливої частини КК, у зв`язку з чим правова кваліфікація має бути зазначена щодо кожного злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Про те, що ОСОБА_3 фактично обвинувачується у вчиненні множинності злочинів свідчать і матеріали досудових розслідування, за якими досудове розслідування по обом епізодам обвинувачення проводилося окремо, окремо ОСОБА_3 і повідомлявся про підозру 08.05.2020 р. у вчиненні різних епізодів крадіжки, а в кінці розслідування постановою від 14.05.2020 р. були об`єднані в одне провадження.

16.Більше того, як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 не проживає в будинку АДРЕСА_3 з потерпілою ОСОБА_5 вже тривалий час з 10.03.2020 р., а тому є сумніви в тому, чи мав ОСОБА_3 право вільно проходити в будинок потерпілої без її дозволу, однак правова кваліфікація злочину не містить кваліфікуючих ознак проникнення в житло, сховище чи інше приміщення, які є кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

17.Також, як вбачається з витягів з ЄРДР №0000512 та №0000513, спочатку до ЄРДР були внесені відомості за ч. 3 ст. 185 КК, а згодом постановами слідчого від 08.05.2020 р. кримінальні провадження були перекваліфіковані з ч. 3 ст. 185 КК на ч. 2 ст. 185 КК тільки на тій підставі, що ОСОБА_3 вчинив злочини повторно, без наведення обґрунтувань, чому в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака за ч. 3 ст. 185 КК, як проникнення у житло, інше приміщення чи сховище.

18.Вказане свідчить про те, що існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КК, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація злочинів.
19.Але суд звертає увагу на те, що питання про належну правову кваліфікацію не може бути вирішене під час підготовчого судового засідання в порядку розгляду питання про затвердження угоди, а може бути вирішене тільки лише під час проведення судового розгляду відповідно до Глави 28 КПК «Судовий розгляд», з дотримання прав обвинуваченого, від яких він відмовляється під час розгляду питання про затвердження угоди. В даному випадку у суду лише виникли сумніви у правильності кваліфікації дій обвинуваченого.
20.Таким чином, злочин за ч. 3 ст. 185 КК, на відмінну від злочину за ч. 2 ст. 185 КК, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні, є тяжким злочином, у провадженні щодо якого, згідно ч. 3 чт. 469 КПК, не передбачена можливість укладання угоди про примирення, що само по собі є підставою для відмови в затвердженні угоди про примирення, згідно п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК. Також згідно п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК, підставою для відмови в затвердженні угоди є неправильна кваліфікація кожного із множинності злочинів.

21.Крім того, ОСОБА_3 неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, за вчинення яких відбував покарання в місцях позбавлення волі та має чотири не зняті та не погашені судимості за їх вчинення. Після відбуття останнього покарання ОСОБА_3 звільнився з місць позбавлення волі 16 жовтня 2018 року та знову вчинив умисні корисливі злочини зі спливом одного року та шести місяців, що суперечить узгодженню сторонами звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, що передбачає можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Таким чином, умови угоди в частині узгодженого звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідають інтересам суспільства, що також само по собі, згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК, є підставою для відмови в затвердженні угоди про примирення.

22.Отже, враховуючи, що існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КК, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, таумови угоди не відповідають інтересам суспільства, то слід відмовити в затвердженні угоди.

23.Відповідно до абз. 8 ч. 7 ст. 474 КПК, якщо в затвердженні угоди судом відмовлено, то досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

24.Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

25.Таким чином, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 7 ст. 474, ст. 475 КПК за наслідками розгляду питання про затвердження угоди про визнання винуватості, що надіслана до суду разом з обвинувальним актом, суд може прийняти рішення лише про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, приймати інші рішення в даному конкретному випадку з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 КПК суд не уповноважений, оскільки на розгляд суду винесено питання лише про затвердження угоди.

26.Тому, оскільки на підставі п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, то відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314, абз. 8 ч. 7 ст.474 КПК кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку, оскільки угода про примирення була укладена на стадії досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372, ч. 7 ст. 474 КПК, суд

постановив:
1.Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого, від 25 травня 2020 року, та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК повернути прокурору для провадження досудового розслідування.

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1