УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13545/18

Провадження №: 1-о/755/5/20

"10" червня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі судді ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 459-464 КПК України за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2019 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2018 року за № 0000726 відносно нього за яким останього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, установив :

у провадження суду 09.06.2020 надійшла дана заява.

Як убачається з заяви заявника, а саме безпопередньо самого обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, підставою вимог є обставини визначені ч. 2 ст. 459 КПК України.

Ці факти автор звернення, у т.ч. мотивує тим, що на цей час указаний вирок переглядається судом апеляційної інстанції, однак судові засідання постійно переносяться, а тому з метою дотримання розумних строків визначених ст. 28 КПК заявник просить забезпечити перегляд вироку у порядку ст.ст. 459-464 КПК України.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76, ч. 1 ст. 464 КПК України, було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 та передано відповідні матеріали 10.06.2020.

Суд, перевіривши заяву заявника на відповідність вимогам ст.ст. 459-464 КПК України, приходить до наступного.

Статтею 459 КПК України регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили (ст. 460 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 1-11/10 указав, що системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати (провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину (див. у т.ч. з цього питання постанвоу ВС від 04 червня 2020 року у справі № 204/7870/19).

Тим самим, у порядку ст.ст. 459-464 КПК України, перегляду підлягає судове рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Тобто, логіка і мета цієї норми, з огляду на її зміст, вказують на те, що процедура перегляду за нововиявленими обставинами має застосовуватися до тих судових рішень, які набрали законної сили та якими завершено кримінальне провадження по суті та які, власне, й породжують певні кримінально-правові наслідки або констатують відсутність підстав для настання таких наслідків (вирок, ухвала про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції щодо таких рішень).

У цій ситуації, заявником було подано апеляцію на вирок від 08.11.2019 та у цей період триває відповідний апеляційний розгляд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 532 КПК вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Тим самим, на цей час указаний вирок у розумінні ст. 532 КПК не є таким, який набрав законної сили.

У світлі чого, у цей період відсутній сам предмет перегляду.

У постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформовано висновок щодо застосування норм права, а саме, що положення ч.1 ст. 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

Також у цьому ж судовому рішенні ВС констатував, що положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

У цій ситуації, слушним буде відмовити у відкритті провадження, так як установлено факт відсутності самого предмету перегляду у момент подачі цієї заяви до суду.

Так як такий підхід окреслений ВС у справі № 522/14170/17, як вірний. Адже, відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК, не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 КПК і «вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами».

Верховний Суд звертає увагу на те, що законодавець використав у цій нормі саме формулювання «суддя … вирішує питання про відкриття … провадження …», а не «суддя … відкриває … провадження …». Перше формулювання, на відміну від другого, насправді не означає, що за результатами вирішення відповідного питання має бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, повноваження вирішувати, чи відкрити провадження, або ж відмовити у його відкритті.

Саме у такому значенні формулювання «вирішує питання про» використовується в багатьох положеннях КПК: у ст. 12 - «кожен, кого затримано …, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання»; у ст. 34 - «питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів»; у ст. 90 - «рішення національного суду або міжнародної судової установи… має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів»; у ст. 174 - «суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна»; у ст. 182 - «… суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу …»; у ст. 429 - «… після усунення недоліків касаційної скарги чи закінчення строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги, суд касаційної інстанції вирішує питання про відкриття касаційного провадження».

У жодному з наведених прикладів використання формулювання «вирішує питання про …» не означає, що у судді є лише один варіант вирішення відповідного питання, зокрема, ухвалити рішення, яке називається після прийменника «про». Насправді, в усіх наведених нормах слова «питання про …» указують лише на предмет, якого стосується питання, і не обмежують компетенцію суду одним єдиним можливим рішенням.

Таким чином, вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження. І таким чином, Суд робить висновок, що таке формулювання дає судді повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Так, перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.

Не передбачений перегляд за нововиявленими обставинами вироків суду, які не набрали законної сили.

Суд не убачає підстав для залишення заяви без руху у порядку ст. 429 КПК, так як не може уважатися недоліком факт не набрання судовим рішенням законної сили.

За таких умов, Суд уважає за необхідне у розрізі орієнтирів окреслених у постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду відмовити у відкритті провадження, адже положення ч.1 ст. 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами тільки судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

З цих підстав та керуючись ст.ст. 369-372, 376, 392, 459-464, 469 КПК України, Суд постановив :

відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2019 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2018 року за № 0000726 відносно нього за яким останього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, що не є перешкодою для повторного звернення до суду в порядку Кримінального процесуального Кодексу України.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

С у д д я Оксана БІРСА