ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 11-кп/818/1486/20 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участюсекретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданнів м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на 60 днів, тобто до 02.02. 2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою відносно нього скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений посилається на те, що ухвала судді є необґрунтованою, оскільки вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним, недоведеним існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також суддею не вказано чому не можливо обрати більш м`який запобіжний захід.Зазначає, він перебуває під вартою з 07.10.2015, з урахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України, це понад 8 років. На момент розгляду питання про продовження строку тримання під вартою в судовому засіданні допитані всі свідки сторони обвинувачення. Жоден з них прямо чи посередньо не заявили про будь-який тиск на них, в будь-якій формі, з боку обвинувачених чи сторони захисту. Вказує, що він раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає разом з батьками, вільно володіє іноземною мовою, існує висока вірогідність перспективи його офіційного працевлаштування, є учасником АТО, в матеріалах кримінального провадження є характеристика на нього в попереднього місця навчання, в якій він характеризується виключно позитивно, а тому вважає, що у нього немає підстав навіть допускати, що знаходячись на волі він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документ, які мають істотне значенні для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти інші правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення. Зазначає, що він зацікавлений, щоб в процесі судового розгляду були об`єктивно та законно встановлені всі обставини, які є предметом даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанціїє обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Колегія суддів, надаючи оцінку наявності та продовження існування ризиків, які суд враховував при обранні і продовженні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бере до уваги те, що обвинувачений за цим кримінальним провадженням обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3, 5 ст.27, п. п. 6, 11 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальна санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. На даний час колегія суддів позбавлена процесуальної можливості погоджуватись з твердженнями сторони захисту щодо необгрутованості пред`явленого обвинувачення як ОСОБА_6 , так і Файрабу Фархаду.

З урахуванням цих обставин, на думку судової колегії, існує певна ймовірність, що обвинувачений ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_6 , а саме того, що один з злочинів вчинений проти життя особи, у якому йому відведено роль виконавця, наслідком якого стала загибель потерпілого, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і свідків.
З приводу тверджень обвинуваченого про те, що він раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає разом з батьками, вільно володіє іноземною мовою, існує висока вірогідність перспективи його офіційного працевлаштування, є учасником АТО, в матеріалах кримінального провадження є характеристика на нього в попереднього місця навчання, в якій він характеризується виключно позитивно, колегія суддів дійшла висновку, що такі доводи апелянта, враховуючи конкретні обставини пред`явленого йому обвинувачення, підлягають врахуванню, але внаслідок суспільної небезпечності вчиненого злочину, який за версією органу досудового розслідування пов`язаний умисним вбивством, тобто умисним протиправним заподіянням смерті іншій людині на замовлення, вчинене із корисливих мотивів - не є визначальними, а тому, не можуть зменшувати тяжкість злочину та унеможливлювати наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто, не виключається, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те що, рішення суду першої інстанції з приводу продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно цих обвинувачених вже неодноразово розглядалося апеляційним судом, внаслідок чого, постановлювались ухвали щодо необхідності дотримання судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України щодо розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3