Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/51/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула, за участю засудженого у режимі відеоконференції із Кіровоградською виправною колонією № 6, у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2019 року, якою клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички Новоархангельського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, безробітного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.04.2009 року вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

- 21.12.2009 року вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць позбавлення волі; звільнений 30.12.2010 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 11 днів за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2010 року;

- на даний час відбуває покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2011 року за ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років 10 місяців,

задоволено.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено задовольнити клопотання, внесене в.о. начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» та головою спостережної комісії при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницький про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

В обґрунтування постановленого судового рішення судом першої інстанції зазначено про те, що засуджений відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, про встановлення під час судового розгляду достатності підстав, що свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці, а тому застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку можливе.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується прокурор, який оскаржує його в апеляційному порядку та в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Висновки про виправлення засудженого можливо зробити із врахуванням всього комплексу даних, які характеризують засудженого, його поведінки, ставлення до праці, наявності заохочень, регулярності їх отримання, наявності чи відсутності стягнень.

Зауважує, що протягом усього строку відбування покарання засуджений отримав дванадцять дисциплінарних стягнень, що свідчить про його негативну поведінку, адже разом із заохоченнями він періодично притягався й до дисциплінарної відповідальності.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 відбуває покарання за злочини, вчиненні в період умовно-дострокового звільнення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити ухвалу суду без змін, в інтересах засудженого думку адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала позицію свого підзахисного, заперечила задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 82 КК України : 1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням; 3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», п. 2, - Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення; п. 17, - суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,

праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів клопотання, зважаючи на поведінку та додержання вимог режиму ОСОБА_7 , не встановлено достатності підстав, що беззаперечно і безсумнівно свідчили б про те, що засуджений став на шлях виправлення, довів вказане своєю поведінкою, а тому застосування положень ст. 82 КК України у даному випадку неможливе.

Матеріали клопотання, зокрема, подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та характеристики засудженого, дійсно, містять дані про те, що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований в установі виконання покарань, характеризований як такий, що добросовісно та вчасно виконує виробничі завдання, з розумною ініціативою ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, залучається до виконання робіт без оплати праці, з 01 вересня 2018 року по 25 червня 2019 року навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6, здобув професію «Верстатник широкого профілю», бере участь у виховних заходах, у реалізації програм диференційованого впливу «Професія», виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виказує каяття з приводу вчиненого злочину.

Разом із тим, зважаючи на означені вище положення Постанови Пленуму, про те, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, не можна залишити поза увагою наступне.

Матеріалами клопотання встановлено: ОСОБА_7 є особою молодого віку, до засудження безробітний, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів, зокрема й тяжкого.

По даному провадженню засуджений вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2011 року, за вчинення середньої тяжкості, тяжкого, особливо тяжких злочинів проти власності, проти статевої свободи та статевої недоторканості, проти життя та здоров`я особи - ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України за сукупністю до покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років десять місяців.

Початок строку: 16 січня 2011 року; кінець строку покарання: 15 серпня 2024 року.

Під час перебування у Кіровоградському СІЗО не мав ні стягнень, а ні заохочень; у тимчасовому СІЗО при КВК № 6 заохочень не мав, мав одне стягнення, за що притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_7 , останній за весь час відбування покарання має шістнадцять заохочень та дванадцять стягнень.

Слід зауважити, що не мав стягнень, а два заохочення лише тільки у 2019 році, до цього часу мав численні стягнення; із заохочень, в тому числі, чотири про дострокове зняття раніше накладеного стягнення (аркуш клопотання 4).

За час відбування покарання працював 286 години.

Слід також зауважити, що, попередньо, щодо засудженого застосовувались положення ст. 75 КК України, і ОСОБА_7 звільнявся від відбування покарання з випробуванням, йому надавався шанс стати на шлях виправлення без відбування покарання.

Пізніше, щодо ОСОБА_7 застосовувались й положення ст. 81 КК України, він звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Проте виказану довіру суспільства ОСОБА_7 не виправдав, вчинив новий умисний злочин під час звільнення покарання з випробуванням, а злочини, за які наразі відбуває покарання через п`ятнадцять днів після його звільнення умовно-достроково.

Вказане свідчить про те, що застосування стосовно ОСОБА_7 заохочувальних процесуальних заходів не є доцільним та ефективним в аспекті виправлення засудженого та його перевиховання, і, як свідчать дані матеріалів клопотання, засуджений не бажає стати на шлях виправлення і становить суспільну небезпеку.

Поведінка ОСОБА_7 , як встановлено матеріалами клопотання, не є взірцево сумлінною, оскільки за час відбування покарання засуджений має численні стягнення, що ставить під сумнів його повне виправлення на теперішній час.

Відтак, зважаючи на зазначені вище обставини, та наведені вище положення закону України про кримінальну відповідальність та Постанови Пленуму ВСУ, колегія суддів наразі не убачає підстав до застосування щодо засудженого положень ст. 82 КК України.

Тож, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про те, що засуджений повною мірою довів своє виправлення, застосувавши щодо останнього положення ст. 82 КК України.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги прокурора визнаються слушними, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасовується.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2019 року, якою клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_7 задоволено, скасувати.

Клопотання, внесене в.о. начальником ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» та головою спостережної комісії при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницький про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, залишити без задоволення.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4