ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/764/20 Справа № 183/3948/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинувачених, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000094,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у тому, що вони 21 квітня 2019 року приблизно о 14 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вступили між собою у попередню змову, та в цей момент у них виник злочинний умисел, направлений на крадіжку металевої частини електроопори № 60 ВЛ-35кВ Л-578/579, розташованої поблизу м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 21 квітня 2019 року приблизно о 15.20 год. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 прибули до вищевказаної електроопори № 60 ВЛ-35кВ Л-578/579, яка перебуває на балансі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», та використовуючи заздалегідь приготовлені інструменти - ножівку по металу, ріжкові ключі та сокиру, з метою викрадення демонтували вузол кріплення повітряних внутрішніх зв`язків, виконаний з металевого кутка 90x90 мм, вартістю 329 гривень 37 копійок, після чого їх дії були помічені та вони були затримані працівниками поліції, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та кожному призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи 314 грн. (а.п. 50).

Вирішено долю речових доказів.

Прокурор не погодився з даним вироком. В апеляційній скарзі просить його змінити в частині розподілу процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити стягнути з кожного із засуджених на користь Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України процесуальні витрати по 157 грн.

Посилається на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Так, згідно з п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до положень глави 8 КПК України, встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Проте, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, судом першої інстанції ухвалено стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувальний вирок та не визначено розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах.

Обвинувачені та представник потерпілого в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися. Про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Дані про поважність причин неявки до суду не надходило. Враховуючи думку прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинувачених та представника потерпілого, згідно ст. 405 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити.

В судових дебатах підтримала свою позицію.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався не у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій, доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а також виду та міри призначеного покарання апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність зміни вироку в частині розподілу процесуальних витрат, колегія суддів вважає слушними.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Згідно ч. 3 цієї статті, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Відповідно до глави 8 КПК України, встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Проте суд першої інстанції, всупереч зазначеним вимогам закону, стягнув із обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 процесуальні витрати в солідарному порядку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для змінити судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з викладеним, вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню. Вирок Новомосоковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині розподілу процесуальних витрат підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині розподілу процесуальних витрат змінити.
Зазначити в резолютивній частині вироку про стягнення процесуальних витрат на користь Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 157 грн. з кожного.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4