Справа № 521/7247/20
Номер провадження:1-кс/521/2343/20
У Х В А Л А

18 травня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, з клопотанням про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою, який був застосований ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси 27.03.2020 року до підозрюваного ОСОБА_5 , на інший, більш м`який запобіжний захід, навівши відповідні мотиви цього. У клопотанні захисник вказав на відсутність у сторони обвинувачення доказів бажання ОСОБА_5 переховуватися, втікати, чи впливати на слідство та суд, та що зібраними доказами в ході досудового розслідування не підтверджуєтьсякваліфікуючі ознакми злочину, інкримінованих ОСОБА_5 , а саме заподіяння потерпілому фізичних страждань та застосування зброї при вчиненні злочину.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, зазначивши, що у випадку скасування чинного запобіжного заходу буде проживати в будинку своєї цивільної дружини ОСОБА_6 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , сумлінно виконуючи покладені на нього обов`язки у разі обрання менш суворого запобіжного заходу.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що наявні у справі матеріали доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені пунктами 2-3 ч.1 ст. 177 КПК України, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання цим ризикам.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про зміну обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме: домашній арешт, слід відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 17 цієї Конвенції говорить про те, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Відповідно до статті 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Всі люди мають право на рівний захист від якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації.
Статтею 8 цієї Декларації передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до статей 8, 9, 12 КПК України кримінальне провадження повинно здійснюватися з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави і цей принцип у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду відповідно до якої той, хто без законних підстав позбавлений свободи має бути негайно звільнений.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Слідчим суддею встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.03.2020 р. приблизно о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рухаючись по вулиці Героїв Крут в м. Одесі на автомобілі марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 (польської реєстрації), за кермом якого перебував ОСОБА_8 , побачили ОСОБА_10 , який стояв біля будинку №54 по вулиці Героїв Крут в м. Одесі. В цей час у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 винник злочинний умисел спрямований на викрадення ОСОБА_10 , після чого, вони, як співучасники, розподілили свої ролі у спільному злочинному умислі наступним чином.
Так, в цей же час та в тому ж місці, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на вказаному автомобілі під`їхали до вказаного будинку, після чого вийшли з автомобіля, підбігли до ОСОБА_10 та почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні ударів руками по голові та щелепі, з метою обмеження можливості чинити їм опір, після чого незаконно викрали ОСОБА_10 , примусово посадивши його до салону автомобіля марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 (польської реєстрації), на заднє пасажирське сидіння, здійснюючи при цьому психологічний та фізичний вплив на останнього з метою пригнічення його волі.
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почали рухатися по території м. Одеси на автомобілі марки «Mercedes Benz Е240» н.з. НОМЕР_1 , в якому також примусово перебував ОСОБА_10 , де спільно здійснювали фізичний та психологічний вплив на нього, що виразився у погрозах застосування до нього тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 в цей час, демонструючи ніж, почав погрожувати його застосуванням.
Надалі, приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи разом з потерпілим, рухаючись по вулиці Довгій в м. Одесі, були затримані працівниками правоохоронних органів за вчинення злочину.
27 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси до підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 23.05.2020 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.04.2020 року вищевказану ухвалу слідчого судді залишено без змін.
На даний час триває досудове розслідування кримінального провадження, доказів того, що ризики вказані в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваним не наведено, як того вимагають правила частини 1 та 2 статті 22 КПК України.
При вирішенні клопотання підозрюваного про зміну запобіжного заходу, суд керується верховенством права, законністю, диспозитивністю, та при цьому враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Стороною захисту у поданому клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його розгляду судом не наведено та не підтверджено обставини, які свідчать про можливість зміни обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, та які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заході, але про які сторона захисту не знала та не могла знати.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, однак застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, з огляду на його поведінку під час та після скоєння злочину може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 201, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1