Ухвала
Іменем України
19 червня 2020 року
м. Київ
справа № 357/2716/20
провадження № 51-2877ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4

в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження

за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 17 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 17 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.
Не погодившись з вказаним рішенням адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 травня 2020 року відмовлено

у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 17 березня 2020 року.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, стверджуючи, що всупереч правовим висновкам, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 23 травня 2018 року (№237/1459/17, № 13-19кс18) та (№ 243/6674/17-к,

№ 13-16cво18), а такожпостанові Верховного Суду України від 12 жовтня

2017 року у справі № 757/49263/15-к, його було позбавлено права на апеляційне оскарження, а тому суд апеляційної інстанції незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки оскаржена ним ухвала була постановлена не у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) порядку.

Мотиви суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі адвоката ОСОБА_4

та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення

в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду

в апеляційному порядку. Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі

«Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних

та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру,

а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

за законом не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури.
Так, частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів,

які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо вирішення питання про скасування арешту майна.
За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, і відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 17 березня 2020 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, твердження адвоката ОСОБА_4 про те, що суд незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження, суперечать наведеним вимогам кримінального процесуального закону.
Вказане узгоджується з правовим висновком зробленим у постановах

Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (№237/1459/17,

№ 13-19кс18) та (№ 243/6674/17-к, № 13-16cво18), а такожпостанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, а тому Суд вважає необґрунтованим посилання в касаційній скарзі адвоката

ОСОБА_4 на правові висновкиВеликої палати Верховного Суду та Верховного Суду України, в якій мова йшла про ухвали слідчих суддів щодо призначенняпозапланових перевірок, постановлення яких не передбачене КПК, і можливість їх оскарження в апеляційному порядку. У даному випадку під час розгляду клопотанняслідчим суддею ухваленерішення, яке випливає зі змісту статті 174 КПК, тобто у порядку, передбаченому КПК.
Крім того, вказівка в ухвалі слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2020 року про можливість її оскарження

в апеляційному порядку не зобов`язує суд апеляційної інстанції переглядати рішення, яке відповідно до закону не підлягає оскарженню.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції,

у касаційній скарзі не наведено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3