Справа № 569/960/20
УХВАЛА

01 червня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007216 від 26.11.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України та клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки на даний час спливає строк його застосування. Доводить, що заявлені ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати, зважаючи на тяжкість покарання, у вчиненні яких останній обвинувачується, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, як постійне місце проживання та роботи, він не одружений. ОСОБА_6 , раніше судимий, а саме 01.03.2017 за ч.1 та ч.2 ст. 263 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий особливо тяжкий злочин. На час вчинення злочину, у якому обвинувачується, перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків. Отже, ОСОБА_6 є суспільно небезпечною особою. Вищевказане вказує, що ОСОБА_6 може вчинити інші злочини, з урахуванням обставин злочину може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ризики є необґрунтованими, вказав, що ОСОБА_6 має цивільну дружину, постійне місце проживання, він потребує лікування.

Обвинувачений підтримав захисника.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою суд вважає необхідним, оскільки ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є реальним з огляду те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків

Тяжкість злочину, у якому ОСОБА_6 обвинувачується, а також що на момент його вчинення останній перебував у розшуку, обставини та характер вчинення злочину, у яких він обвинувачується, суспільну небезпечність, є достатні підстави вважати про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На час судового провадженні допитані потерпілі та свідки, а тому ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України є необґрунтованим.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Підстави, на які посилається сторона захисту, щодо не можливості у продовженні тримання ОСОБА_6 під вартою, за наявності міцних соціальних зв`язків та незадовільного стані здоров`я, жодним доказом не підтверджено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А отже, за наявності ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкості злочину у якому ОСОБА_6 обвинувачується, який є особливо тяжким та передбачає покарання у виді довічного позбавленні волі, суспільної небезпеки злочину, відсутність доказів про існування соціальних зв`язків та щодо стану незадовільного здоров`я, щоб перешкоджало утримання обвинуваченого під вартою, слід продовжити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 30 липня 2020 року, без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 30 липня 2020 року.

У судовому засіданні оголосити перерву до 03.06.2020, 16:00 год.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3