Справа № 379/1065/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Тараща матеріали кримінального провадження № 0000214 щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого, з середньо-технічною освітою, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимого: 17.09.2018 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000214 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 18.10.2019 задоволено клопотання прокурора, змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду негайно. Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 11 год 50 хв 16 грудня 2019 року включно. Визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420,00 грн.
Ухвалою суду від 02.12.2019 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 30 січня 2020 року включно.
Прокурор подав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу немає, оскільки не змінилися наявні ризики, які враховано при обранні запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявив та надав суду письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, зокрема, на домашній арешт. Клопотання мотивував тим, що на даний час, зменшились ризики, які існували при зміні обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою, так як свідки та потерпілі допитані.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання свого захисника підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника у зв`язку з його безпідставністю. Зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, прохав справу в подальшому розглядати без його участі.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі, просить обвинуваченому призначити покарання на розсуд суду. Вимоги матеріального та морального характеру відсутні.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Оцінюючи можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з вимог кримінального процесуального закону.
Суд погоджується з позицією сторони захисту, що ризики передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовження строку його дії щодо ОСОБА_5 на момент розгляду цього клопотання зменшились, оскільки потерпілі та свідки допитані.
Суд вважає, що застосування виняткового запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні не є необхідним, оскільки зі спливом часу, зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищенаведених норм та встановлених обставин, враховуючи, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії відпали частково, допитані потерпілі та свідки, приходжу до висновку, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження є доцільною зміна запобіжного заходу із тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідає особі обвинуваченого, може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів, а тому клопотання захисника підлягає до задоволення у повному обсязі.
Крім цього, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацюючих батьків немає, веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця роботи та навчання, тобто не має міцних соціальних зв`язків, за місцем роботи характеризується посередньо, раніше судимий, що також підтверджує наявність ризиків, що передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вказані обставини є всі підстави вважати, що існують ризики, що передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак, на думку суду достатнім для запобігання вказаних ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України буде зміна запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки саме цей запобіжний захід на думку суду забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.

Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 201, 206, 331, 372, 392 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.
Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибути за першим викликом на визначений час до прокурора та суду за місцем розгляду кримінального провадження;
2) не залишати житло в період з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв, в якому проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до свого місця проживання АДРЕСА_1 .
Ухвала залишається в силі протягом двох місяців з дня її постановлення, тобто до 21.03.2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення .
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому після її оголошення, передати для виконання Таращанському ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області, прокурору для контролю за виконанням.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_1