ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1672/20 Справа № 205/410/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2020 року, якою задоволено подання Новокодацького РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2020 року задоволено подання Новокодацького РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного Ленінським районним судом м. Дніпропетровська покарання у вигляді двох років обмеження волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначає, що ОСОБА_7 засуджений 11.01.2018 року вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на два роки, із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Засуджений ОСОБА_7 під час строку випробування виконує обов`язки, покладені на нього судом, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно.
Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_7 за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2018 року - закінчився 11.01.2020 року. Засуджений ОСОБА_7 26.11.2019 року притягнутий до кримінальної відповідальності Новокодацьким ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0003709 за ч. 2 ст. 164 КК України. Дані матеріали перебувають в провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, проте станом на 14.04.2020 року вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в законному порядку не доведена та обвинувальним вироком не встановлена.
Таким чином, суд першої інстанції приймаючи до уваги, що як на момент закінчення іспитового строку, так і на цей час Ленінським районним судом міста Дніпропетровська по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 164 КК України не ухвалювався обвинувальний вирок, враховуючи, що з часу закінчення іспитового строку вина ОСОБА_7 у вчиненні нового злочину під час іспитового строку не доведена, прийшов до висновку про задоволення подання представника органу пробації про звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити свою ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Новокодацького РВ щодо звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку зі спливом іспитового строку.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, у вищевказаному поданні Новокодацького РВ від 11.01.2020 року зазначено, що ОСОБА_7 30.11.2019 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 164 КК України у кримінальному провадженні № 0003709 від 27.11.2019 року. 30.11.2019 відносно ОСОБА_7 у вищевказаному кримінальному провадженні направлено обвинувальний акт до суду, який на даний час розглядається в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська.
Таким чином, судом в своєму рішенні не надано належну оцінку факту притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за злочин, який був вчинений в період його іспитового строку, а висновок про не вчинення ним злочину в період іспитового строку, як того вимагає ст. 78 КК України, не відповідає дослідженим судом обставинам кримінального провадження.
Крім того, в разі винесення судом обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 у кримінальному проваджені № 0003709 за ч. 2 ст. 164 КК України суд повинен призначити покарання з урахуванням ст. 71 КК України, що буде неможливим в разі не скасування ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2020 року, якою ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання, оскільки відповідно до вимог ст. 89 КК України особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину, і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу
Як вбачається з матеріалів справи, Новокодацький РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді двох років обмеження волі у зв`язку із закінченням встановленого йому на підставі ст. 75 КК України іспитового строку, мотивуючи його тим, що засуджений ОСОБА_7 під час строку випробування обов`язки, покладені на нього судом, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання виконував. Згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно. Також засуджений ОСОБА_7 26.11.2019 року притягнутий до кримінальної відповідальності Новокодацьким ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0003709 за ознаками ч. 2 ст. 164 КК України. Дані матеріали перебувають в провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, проте станом на 14.04.2020 року вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в законному порядку не доведена та обвинувальним вироком не встановлена. Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_7 за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2018 року - закінчився 11.01.2020 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року подання про звільнення від покарання задоволено та звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2018 року у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції зазначив, що кримінальне провадження за ч. 2 ст. 164 КК України відносно ОСОБА_7 не розглянуто і по ньому здійснюється судовий розгляд, обвинувальний вирок відсутній, тому розглядати факт наявності обвинувачення відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину в період іспитового строку, але за відсутності обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 , як факту вчинення злочину, протирічить презумпції невинуватості та змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стаття 165 КВК України передбачає, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.01.2018 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Іспитовий строк закінчився 11 січня 2020 року.
Судом першої інстанції під час розгляду подання органу пробації було встановлено, що в провадженні Ленінськго районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 164 КК України.
Тобто, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, яке було вчинене під час іспитового строку.

Разом з тим, констатувати вчинення такого нового злочину ОСОБА_7 та, відповідно, його винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України вважається невинуватим.
Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно із п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав, як у справах "Шагін проти України", "Грабчук проти України". Так, ЄСПЛ у справі Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
В матеріалах справи відсутній вирок суду, яким ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 164 КК України, не надано його і в суді апеляційної інстанції, а тому доводи прокурора про те, що судом першої інстанції були порушені норми кримінального закону при звільненні ОСОБА_7 від покарання, з огляду на презумпцію невинуватості, є безпідставними.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2020 року, якою задоволено подання Новокодацького РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженого ОСОБА_7 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4