Справа № 344/4280/20
Провадження № 1-кс/344/1715/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 21.07.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Зазначене клопотання сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 21.07.2016 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-IV терористична організація - це стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Терористична діяльність це діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних акті; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само, як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Рішенням Варшавської конвенції 2001 року, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003

№638-IV терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою здійснення терористичної діяльності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м. Луганськ групою озброєних осіб створено стійке ієрархічне об`єднання, так звану «Луганську народну республіку» (далі - «ЛНР»). Окрім того, в цей же час в м. Донецьк було створено стійке ієрархічне об`єднання, так звану «Донецьку народну республіку» (далі - «ДНР»).

02 листопада 2014 року у м. Луганськ та частині Луганської області, підконтрольній представникам «ЛНР», всупереч вимогам діючого законодавства України, проведені вибори Голови та депутатів «Народної Ради ЛНР», за результатами яких обрані Голова «ЛНР» та депутати до складу «Народної Ради ЛНР», які приступили до виконання повноважень 4 та 17 листопада 2014 року відповідно.

Відповідно до указу Голови «ЛНР» №51/1/01/11/14 від 25.11.2014, створена структура «виконавчих органів державної влади ЛНР». До складу вищевказаних органів також входять спеціальні служби із забезпечення інформаційної, військової та територіальної безпеки «ЛНР», а також із здійснення розвідувальної діяльності в умовах збройного протистояння з силами АТО.

При цьому, на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості даної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечують фунцкіонування вказаної терористичної організації.

«ЛНР» має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучені військові підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, а також інші правоохоронні органи.

Разом з цим, 17.03.2015 Верховна Рада України своєю постановою № 254 VІІІ визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Крім того, відповідно до: звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII; Заяви Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схвалену постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-VIII; Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресій Російської Федерації та подолання її наслідків», схвалену постановою Верховної ради України від 21.04.2015 №337-VIII, «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями, референдум, проведений у травні 2014 року фіктивним, проведеним у неконституційний спосіб.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII, передбачено проведення відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції об`єднаних сил.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що «Луганська народна республіка» має всі ознаки, притаманні терористичній організації. Представники «ЛНР» здійснювали та здійснюють артилерійські та автоматичні обстріли, вибухи та підпали, тобто постійно вчиняють терористичні акти на території Луганської області, яка контролюється органами державної влади України. Тим самим, залякують населення нашої держави, погіршують соціально-економічну та політичну ситуацію в країні.

Наказом голови самопроголошеної «ЛНР» № 15 від 07.10.2014 р. було створено незаконне військове формування, яке входить до силового блоку вказаної терористичної організації - «другий армійський корпус «Народної міліції ЛНР» («2 АК НМ ЛНР»), структурні підрозділи якого здійснюють збройний опір силам ООС (АТО) на території Луганської та Донецької областей та сприяють протиправній діяльності зазначеної терористичної організації. При цьому, встановлено, що до складу т.зв. «2 АК НМ ЛНР» входить незаконне збройне формування «10 окрема артилерійська бригада особливого призначення» (10 ОАБр, в/ч НОМЕР_1 ).

В той же час, до складу «10 ОАБР 2 АК НМ ЛНР» входять наступні структурні формування, які забезпечують діяльність вказаного підрозділу НЗФ: штаб; реактивний, гаубичний, пушечний (гарматний) та протитанковий артилерійські дивізіони; батарея управління вогнем артилерії.

Установлено, що до січня 2019 року сектор відповідальності НЗФ «10 ОАБр 2 АК НМ ЛНР» проходив через райони «Світлодарської дуги» та «Бахмутської траси», а також вздовж річки Сіверський Донець від населеного пункту Кримське до населеного пункту Жовте. А з січня 2019 року сектор відповідальності вказаного НЗФ проходив через територію поблизу населених пунктів Голубівка, Золоте, Первомайськ, Троїцьке Луганської області та населеного пункту Світлодарськ Донецької області. Відповідно у період з жовтня 2014 року по теперішній час «10 ОАБр 2 АК НМ ЛНР» у вказаних секторах здійснювалися артилерійські обстріли позицій сил ООС (АТО), а також населених пунктів, які знаходяться на території підконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України.

Так, встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з початку 2014 року, а саме із початком масових заворушень антиукраїнського характеру на сході України, активно підтримував ідею виходу територій Донецької та Луганської областей зі складу України, шляхом участі в антиукраїнських мітингах та протестах.

Таким чином, у період з квітня по травень 2014 року ОСОБА_7 вступивши до лав терористичної організації «ДНР», приймав участь у масових протестах, здійснював так звані патрулювання міста Краматорськ, охорону та чергування на незаконно створених блокпостах, а також виконував інші протиправні накази невстановлених осіб з числа керівництва терористичної організації «ДНР», спрямовані на порушення територіальної цілісності України та протидію правоохоронним органам України.

У подальшому, в січні 2015 року ОСОБА_7 вступив до силового блоку терористичної організації «ЛНР», а саме став членом НЗФ «10 ОАБр 2 АК НМ ЛНР» терористичної організації «ЛНР», у якості командира відділення батареї управління вогнем артилерії вказаного НЗФ.

При цьому, ОСОБА_7 усвідомлював, що терористичні організації «ДНР» та «ЛНР», в діяльності яких він приймав участь, діють на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної матеріальної шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокацій воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяними у проведенні Антитерористичної операції та відсічі збройної агресії Російської Федерації операції об`єднаних сил.

Так, перебуваючи на «посаді» командира відділення батареї управління вогнем артилерії « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 відповідав за успішне виконання отриманих завдань з розвідки і обслуговування стрільби батареї, що включає підтримання бойової готовності та підготовки відділення, технічний стан транспортних засобів, приладів, засобів зв`язку, а також виховання, військову дисципліну і моральний стан особового складу.

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи у складі вищевказаного незаконного збройного формування терористичної організації «ЛНР», здійснював виїзди в контрольно-спостережні та спостережні пункти з метою коригування та наведення артилерійського вогню, при цьому особисто здійснював коригування артилерійських пристроїв «Бусоль» та «ЛПР», налаштування технічних пристроїв призначених для здійснення артилерійської розвідки, встановлення місць ведення вогню підрозділами Збройних сил України, віддавав накази на використання стрілецької зброї, в тому числі гранатометів, використовував при бойових виїздах стрілецьку зброю, а також проводив вербування друзів та знайомих до лав незаконних збройних формувань терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР».

Зокрема, у листопаді-грудні 2016 року, ОСОБА_7 виконуючи обов`язки командира відділення батареї управління вогнем артилерії знаходився в районі населених пунктів Первомайськ Луганської області та Дебальцево Донецької області, та приймав участь в бойових зіткненнях з силами АТО та обстрілах територій в районі населених пунктів Попасна, Троїцьке, Новоолександрівка, Миронівка, Світлодарськ, Золоте та інших.

Окрім того, 20.12.2016 під час телефонної розмови з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі, ОСОБА_7 розповідав про переваги, які може отримати останній після вступу до одного з незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», чим фактично здійснював вербування фізичної особи до участі в терористичній організації.

Так, встановлено, що ОСОБА_7 при здійсненні своєї злочинної діяльності використовує для приватного спілкування номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 . За результатами проведення відповідних оперативно-технічних заходів, слідчих та процесуальних дій щодо вказаного номера оператора мобільного зв`язку здобуто відомості стосовно обставин вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, стосовно постійного місця перебування останнього на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території Луганської області, результати проведення яких відображені у протоколах, наявних у матеріалах даного кримінального провадження.

Вина підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України повністю підтверджується, окрім інших, наступними зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення вх. № 1527 від 03.10.2018; проколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу (оперативно-технічного пошукового заходу, заходу оперативного документування) від 03.01.2017 (розсекречено), з додатком оптичним диском CD-R № 3808 цт від 26.12.2016 (розсекречено); документами вилученими під час проведення тимчасових доступів до речей і документів; протоколами оглядів від 23.03.2019, 13.12.2019, 23.01.2020, 06.03.2020, 10.03.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнанням за голосом свідку ОСОБА_9 від 05.03.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнанням за голосом свідку ОСОБА_10 від 05.03.2020; висновками за результатами проведення експертиз; відповідями на доручення ВКР УСБУ в Івано-Франківській області; відповідями на запиту в порядку ст. 93 КПК України.

Сукупність доказів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та відповідає критеріям, сформованим у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На підставі викладеного, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорськ, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, українець, громадянин України, раніше не судимий обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Враховуючи наявність достатніх доказів для оголошення підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вищевказаного злочину, у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у врученні останньому повідомлення про підозру. Разом з тим, вручити вказане повідомлення про підозру не представляється можливим у зв`язку з тим, що останній з початком ведення бойових дій на сході України переїхав на непідконтрольну органам державної влади України територію Луганської області та по сьогоднішній день постійно перебуває там.

Окрім того, 11.03.2020, відповідно до вимог ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_7 направлено за адресою реєстрації та останнього встановленого місця проживання на території підконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України.

Таким чином, слідчим вжито всіх, передбачених КПК України, заходів, однак вручити останньому повідомлення про підозру не виявилось за можливе, у зв`язку з перебуванням останнього на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території.

Поряд з цим, слідчим, із дотриманням вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, було здійснено виклик громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 27.01.2020, 10.02.2020, 28.02.2020, 02.03.2020, 06.03.2020, 07.03.2020, 11.03.2020, 12.03.2020, 16.03.2020, 17.03.2020, 18.03.2020 проте останній до органу досудового розслідування не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив. Зокрема, виклик ОСОБА_7 на 11.03.2020 та 12.03.2020 здійснювався для вручення письмового повідомлення про підозру, а на 16.03.2020, 17.03.2020 та 18.03.2020 для вручення повідомлення про підозру, та допиту як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, у процесуальному статусі підозрюваного.

Разом з тим, виклики підозрюваного ОСОБА_7 на 16.03.2020, 17.03.2020 та 18.03.2020 здійснювалися шляхом висвітлення повісток на офіційному Інтернет сайті Служби безпеки України та офіційному друкованому виданні центральних органів виконавчої влади України газеті «Урядовий кур`єр».

Окрім того, згідно повідомлення ВКР УСБ України в Івано-Франківській області від 10.03.2020 № 2/1-975, 03.03.2020 повістки про виклик ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до слідчого відділу УСБ України в

Івано-Франківській області були вручені його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за адресою реєстрації та останнього відомого місця проживання на підконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території. Окрім того, встановлено, що на даний момент ОСОБА_7 перебуває на непідконтрольній Україні території Луганської області.

У зв`язку з неможливістю встановлення точного місця знаходження ОСОБА_7 на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території Луганської області та не явки без поважних причин на вищевказані виклики слідчого, 17.03.2020 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 , проведення якого доручено ВКР УСБ України в Івано-Франківській області. Того ж дня, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_12 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, під час досудового слідства даного кримінального провадження, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , постійно перебуває на території Луганської області, яка Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»

№ 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014, визнана тимчасово окупованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Також, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 258-3 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Крім того, п. 2 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII встановлено, що вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 ухиляється від явки на виклик слідчого, перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, у зв`язку із чим його оголошено у розшук, а також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні № 0000113 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив задовольнити.

Адвокат в судовому засіданні просив при вирішенні клопотання керуватись вимогами чинного законодавства.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення для спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Згідно зі ст. 297-1 ч. 2 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченим цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частина 2 статті 297-1 КПК України передбачає, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтею 258-3 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Вимогами статті 5 Закону України № 1632-VII від 12.08.2014 «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», передбачено, що ухилення від явки на виклик до слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш ніж два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його в розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження, передбаченого КПК України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Також, Законом України № 119-VIII від 15.01.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» передбачено, що тимчасова дія положень ч. 5 ст. 139, ч. 2 ст. 297-1, п. 4 ч. 2 ст. 297-2, ч. 1 та абзацу третього ч. 3 ст. 297-4, абзацу першого ч. 3 ст. 323 КПК України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Згідно з вимогами ст. 6 ч. 2 Закону України № 1632-VII від 12.08.2014 «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

11.03.2020 року складено повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

17.03.2020 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 , проведення якого доручено ВКР Управління СБ України в Івано-Франківській області.

17.03.2020 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, на виконання вимог ст. 297 - 4 КПК України, відповідно до яких, під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя, вважає, що дані, які дають підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри в діях ОСОБА_7 про вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення вх. № 1527 від 03.10.2018; проколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу (оперативно-технічного пошукового заходу, заходу оперативного документування) від 03.01.2017 (розсекречено), з додатком оптичним диском CD-R № 3808 цт від 26.12.2016 (розсекречено); документами вилученими під час проведення тимчасових доступів до речей і документів; протоколами оглядів від 23.03.2019, 13.12.2019, 23.01.2020, 06.03.2020, 10.03.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнанням за голосом свідку ОСОБА_9 від 05.03.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 05.03.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнанням за голосом свідку ОСОБА_10 від 05.03.2020; висновками за результатами проведення експертиз; відповідями на доручення ВКР УСБУ в Івано-Франківській області; відповідями на запиту в порядку ст. 93 КПК України.

Встановлюючи наявність обґрунтованості підозри, слідчий суддя виходить, в тому числі з практики Європейського суду (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») яка вказує на те, що розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У судовому засіданні слідчим доведено та підтверджено наявними в матеріалах клопотання даними, що ОСОБА_7 переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності в районі проведення антитерористичної операції, на неконтрольованій Україною території Луганської області, що підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 21.07.2016 року стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Керуючись ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4, 309, 376 КПК України, Законом України № 1632-VII від 12.08.2014 «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», Законом України № 119-VIII від 15.01.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення в рамках кримінального провадження № 0000113 від 21.07.2016 року спеціального досудового розслідування стосовно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя ОСОБА_1