Справа № 191/4737/14
№ 1-кп/183/465/20

У Х В А Л А
06 лютого 2020 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України.
29 липня 2014 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено судом.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи його тим, що і на цей час існують ризики передбачені ч. 1. ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання, оскільки ОСОБА_5 , обвинувачується у скоєнні злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких, а тому вважає неможливим застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_5 , наміру переховуватися від суду не має, має постійне місце мешкання, родину та неповнолітню дитину, вважав достатнім для здійснення процесуальних обов`язків запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід обмежує пересування.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів, вважає, за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , спливає 07 лютого 2020 року, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки на даний час судом не допитаний обвинувачений, не досліджувались письмові докази, а тому жодних підстав для зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на даний час не має, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Обвинуваченому ОСОБА_5 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 03 квітня 2020 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення КСУ від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3