Дата документу 05.12.2019 Справа № 336/890/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1373/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/890/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника засудженого ОСОБА_9 ,

представника сектору ювенальної пробації ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, учня 9 класу КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа інтернат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16.04.2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2019 року задоволено подання начальника сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя про скасування звільнення від покарання та направлення в місця позбавлення волі.

Скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначеного 16.04.2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України та направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся начальник сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя із поданням, в якому просив суд через невиконання покладених обов`язків скасувати звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком від 16.04.2018 року, та направити засудженого для відбування призначеного покарання.

Задовольняючи подання суд зазначив, що засуджений не виконував покладені на нього обов`язки та не бажав ставати на шлях виправлення, поважних причин допущених ним порушень не встановив.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що при вирішенні питання про звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням терміну випробування, суд зобов`язаний з`ясувати, чи були порушення систематичними, чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні надав пояснення щодо причин неявки для реєстрації до сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя, відповідно до яких він не з`являвся з причин хвороби, але надати підтверджуючі цей факт документи не мав змоги. Разом з цим, ОСОБА_7 є неповнолітнім та особою без батьківського піклування, тому звернутися до лікаря, щоб отримати довідку про стан здоров`я в силу віку не вважав необхідним, а так як нагляду дорослих за ним не було, нагадати, що про свою хворобу необхідно повідомити уповноважений орган, він не здогадався. Крім того, відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно. Згідно характеристики з комунального закладу «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат III ступенів» Запорізької обласної ради за час навчання в цій школі ОСОБА_7 мав емоційно врівноважену адекватну поведінку, стабільний настрій, до навчання ставився відповідально, з дорослими був привітний та ввічливий. Дана характеристика була надана практичним психологом закладу ОСОБА_11 . Таким чином даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, матеріали провадження не містять.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; захисника адвоката ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, заслухавши представника сектору ювенальної пробації ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрутованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставою для задоволення подання начальника сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя стало те, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування на обліку не виконав покладені на нього обов`язки, а саме: не виконав покладений на нього судом обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації, неодноразово не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, такий висновок зроблений судом першої інстанції на неповно з`ясованих матеріалах справи і безспірно із ним погодитись неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 дійсно 06.11.2018 року, 13.11.2018 року, 20.11.2018 року, 27.11.2018 року, 15.01.2019 року, 22.01.2019 року та 05.02.2019 року не з`явився до сектору ювенальної пробації для реєстрації.

При цьому, 06.11.2018 року та 13.11.2018 року засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя, оскільки захворів, однак не звернувся до лікаря за отриманням довідки, 20.11.2018 року та 27.11.2018 року він не з`явився на реєстрацію, оскільки забув, за що від нього були відібрані пояснення та винесені письмові попередження за неявки на реєстрацію без поважних причин.

Разом з цим, колегія суддів враховує ту обставину, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, а також особою, позбавленою батьківського піклування, тому звернутися до лікаря, щоб отримати довідку про стан здоров`я в силу віку не вважав необхідним, а так як нагляду дорослих за ним не було, нагадати, що про свою хворобу необхідно повідомити уповноважений орган з питань пробації, він не здогадався. При цьому, колегія звертає увагу на те, що не з`явлення для реєстрації носили не систематичний характер.

А тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність поважних причин для неявки на реєстрацію є передчасними та зроблені на неповно досліджених даних.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що спочатку ОСОБА_7 був постановлений на облік у Бердянський міськрайонний відділ з питань пробації та засудженому було встановлено дні явки на реєстрацію 1-ий та 3-ій вівторок кожного місяця. В подальшому, у зв`язку із зміною неповнолітнім ОСОБА_7 місця проживання, його особову справу було передано до сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя та встановлено дні явки на реєстрацію 1-ий, 2-ий, 3-ій та 4-ий вівторок кожного місяця, незважаючи на те, що засуджений будь-яких порушень умов та порядку відбування покарання за час перебування на обліку у Бердянському міськрайонному відділі з питань пробації не допускав. Тобто, засудженому ОСОБА_7 органом пробації безпідставно було збільшено кількість днів явки на реєстрацію, що завідомо поставило його у такі обтяжливі умови.

Відповідно до характеристики з місця проживання, наявної в матеріалах провадження, засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. Згідно характеристики з комунального закладу «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат III ступенів» Запорізької обласної ради, наданої практичним психологом закладу ОСОБА_11 , за час навчання в цій школі ОСОБА_7 мав емоційно врівноважену адекватну поведінку, стабільний настрій, до навчання ставився відповідально, з дорослими був привітний та ввічливий.

Таким чином даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, матеріали провадження не містять.

Мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила»), прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що будь-які міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на неприпустимість спрощеного підходу судів під час розгляду проваджень щодо неповнолітніх. Суди обов`язково повинні виходити з того, чи буде реальне позбавлення волі сприяти безумовному виправленню такої особи, і чи є такі заходи пропорційними з огляду на цілі, окреслені законом про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 не може бути визнана законною та обґрунтованою, та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про залишення без задоволення подання начальника сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя про скасування звільнення від покарання та направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного 16.04.2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2019 року, якою задоволено подання начальника сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя про скасування звільнення від покарання та направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного 16.04.2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя про скасування звільнення від покарання та направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного 16.04.2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки залишити без задоволення.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4