Провадження №1-кс/463/5559/19
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
13 грудня 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, які здійснюються слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001330 від 29.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, вимаганні за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

Зокрема, Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001330 від 29.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за фактом вимагання та отримання службовими особами Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_7 . Досудовим розслідуванням задокументовано факт вимагання та отримання неправомірної вигоди у розмірі 4000,0 доларів США оперуповноваженим Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області, капітаном поліції ОСОБА_8 , за посередництва ОСОБА_5 від ОСОБА_7 за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_7 будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_8 неправомірної вигоди, могла потягнути порушення його законних прав та інтересів, погодився на протиправну вимогу останнього. ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний намір незаконно збагатити своє матеріальне становище, а також не бажаючи бути викритим правоохоронними органами, для здійснення своєї протиправної діяльності залучив ОСОБА_5 в якості посередника.

12 грудня 2019 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 зустрілись з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 біля КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова», за адресою: м.Львів, вул.Миколайчука,9. ОСОБА_7 діючи за попередніми домовленостями та вказівками ОСОБА_8 , передав, а ОСОБА_5 реалізовуючи спільний із ОСОБА_8 злочинний умисел на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, умисно, протиправно одержав грошові кошти у розмірі 4000,0 доларів США.

Цього ж дня, близько 11 год. 40 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були затримані працівниками УСБУ у Львівській області та слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в порядку ст.208 КПК України, біля пункту обміну валют, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Г.Мазепи,25А. В ході затримання, ОСОБА_5 добровільно видав усі наявні в нього грошові кошти, в тому числі 4000,0 доларів США, які він отримав від ОСОБА_7 .

13 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, вимаганні за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання та пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є тяжким, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна. Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та понятих. Разом з цим, з врахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, просить визначити останньому, заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 98350,0 гривень. Саме такий розмір застави на його думку здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Захисник вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того зазначив, у випадку, якщо слідчий суддя не знайде підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить визначити мінімальний розмір застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2019 року внесено відомості з приводу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. 13.12.2019 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення було повідомлено ОСОБА_8 . Також цього ж дня про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України повідомлено ОСОБА_5 .

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом о/у УСБУ у Львівській області від 29.11.2019 року; заявою ОСОБА_7 від 02.12.2019 року, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 02.12.2019 року, 12.12.2019 року; протоколом про результати отримання грошових коштів від 12.12.2019 року; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.12.2019 року; протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.12.2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.12.2019 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження за № 0001330 від 29.11.2019 року.

В порядку ст.177 КПК України прокурором зазначені ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та понятих.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).
Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу в органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, якій повідомлено про підозру.
З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, належним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у виді домашнього арешту.
При цьому, слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч.2 ст.183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
З урахування встановлених обставин справи, до визначеного злочину не може бути застосований запропонований прокурором виключний запобіжний захід як тримання під вартою, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор не довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у зв`язку з цим вважаю, що запобіжний захід домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Враховуючи процесуальну поведінку підозрюваного, вид та тяжкість кримінального правопорушення, відсутність на сьогоднішній день соціальної небезпеки, й можливість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч.5 ст.194 КПК України).
Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.
Відповідно, покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками, понятими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тетевчиці Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за місцем проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та понятими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Строк дії ухвали визначити з 13 грудня 2019 року до 09 лютого 2020 року.

Підозрюваного ОСОБА_5 письмово під розписку повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу скерувати в Радехівське відділення поліції Червоноградського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1