Справа № 168/625/19 Провадження №11-кп/802/103/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000210 від 25.07.2019 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження начальника Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_10 (далі - прокурор) на вирок Ратнівського районного суду у Волинської області від 04.11. 2019 року щодо неповнолітньої ОСОБА_9 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ
Даним вироком суду неповнолітню ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя Запоріжської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, непрацюючої, здобувача освіти 1 курсу " Ковельського центру ПТО № 7", раніше не судимої

Визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ст.185 КК України призначено їй покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт та на підставі ч.1 ст.105 КК України звільнено від призначеного покарання, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Визначено стягнути з ОСОБА_9 1256 грн. 08 коп., а за відсутності у неї в достатній кількості відповідних коштів чи майна, зазначену суму стягнути на користь держави з її законного представника ОСОБА_11 за залучення експерта.

Речовий доказ, згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України - повернуто законному власнику.

Згідно вироку суду неповнолітню ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за те, що вона 24 липня 2019 року, біля 16 год. 45 хв., повертаючись з смт.Стара Вижівка додому, в с.Борзова,Старовижівського району та виходячи з приміщення магазину, що розташований за адресою:смт.Стара Вижівка вул.Ковельська,2, побачила велосипед марки «FLARE» з дитячим пластмасовим кріслом,прикріпленим до заднього багажнику,який знаходився біля приміщення магазину , переслідуючи корисливу мету наживи, таємно,переконавшись,що біля магазину нікого немає та за її діями ніхто не спостерігає,сіла на вказаний велосипед ,який належить ОСОБА_12 і поїхала ним додому в с.Борзова Старовижівського району.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через неправильне тлумачення положень ч.1 ст. 105 КК України, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону внаслідок ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку щодо неповнолітньої ОСОБА_13 . Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. без призначення останній покарання та на підставі п.1 ч.2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру у виді застереження. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав, думку обвинуваченої, законного представника та захисника, які кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора визнали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого злочину, кримінально-правова оцінка її діяння в апеляційному порядку ніким із учасників судового процесу не оскаржується. З огляду на положення ч.1 ст.404 КК України вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочинів неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_13 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Як на підставу для скасування оскаржуваного вироку прокурор посилається на те, що призначивши неповнолітній обвинуваченій покарання та звільнивши її від нього із застосуванням ст.105 КК України суд допустив неправильне тлумачення закону,яке суперечить його точному змісту.

Системний аналіз норм Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, дозволяє зробити висновок що доводи прокурора є безпідставними з огляду на наступне.

У статті 105 КК передбачено звільнення від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, яке здійснюється шляхом постановлення обвинувального вироку, що пов`язане з докором з боку держави за вчинений неповнолітнім злочин і є формою реалізації кримінальної відповідальності.

За змістом положень частини 1 статті 105 КК, суд вправі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру за умови дотримання всіх вимог визначених в частині другій цієї статті.

Умовами його застосування є вчинення неповнолітнім злочину, який не відноситься до категорії тяжких або особливо тяжких злочинів, щире розкаяння неповнолітнього у вчиненому ним злочині та подальша бездоганна поведінка, які на момент постановлення вироку свідчать про те, що неповнолітній не потребує застосування покарання для досягнення мети виправлення.

Таким чином, за змістом зазначеної статті законодавцем не передбачено при звільненні неповнолітнього від покарання імперативної вимоги щодо визначення йому конкретного заходу примусу або без такого. Вказане питання при постановленні обвинувального вироку щодо неповнолітнього, віднесено до суддівського розсуду (дискреційних повноважень судді).

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення неповнолітнього від покарання на підставі ст. 105 КК може бути застосоване альтернативним способом, як з призначенням покарання, так і без його призначення. Тому, визначення або не визначення судом заходу примусу за вчинений злочин, не свідчитиме про незаконність рішення щодо звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не є такими, що заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при звільненні неповнолітньої ОСОБА_9 від покарання, місцевий суд належним чином врахував усі вищевикладені положення чинного законодавства та дійшов вірно висновку, отже підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404,405,407 апеляційний суд, -

УХВАЛИВ
Апеляційну скаргу прокурора - начальника Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Ратнівського районного суду у Волинської області від 04.11. 2019 року, щодо неповнолітньої ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Повний текст судового рішення буде проголошено 06 березня 2020 року о 09 годині в приміщенні Волинського апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: