Справа № 171/591/20
1-кп/171/141/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000087 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України,

встановив:
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочини, передбачені ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, в зв`язку з чим на досудовому слідстві йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому строк дії запобіжного заходу закінчується 04.06.2020 року. Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строку від 5 до 8 років, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків чи потерпілих. Крім того. Обвинувачений не має сім`ї, міцних соціальних зв`язків. Наявність вказаних ризиків свідчить, що більш м`який запобіжний захід не буде слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти даного клопотання та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт або на поруку трудовому колективу СФГ «ВОК». В обґрунтування клопотання зазначив, що на даний час проведено усі слідчі дії, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду та впливати на свідків чи потерпілих, тому вважає, що на даний час відсутні ризики, на які посилається прокурор. Крім того, СФГ «ВОК» зобов`язується у разі передачі обвинуваченого на поруки працевлаштувати останнього та забезпечити житлом. Також вказав, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки зі своєю рідною сестрою ОСОБА_7 , яка уклала договір про надання правничої допомоги останньому, також ОСОБА_6 має місце проживання, раніше не судимий, є учасником бойових дій.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , оскільки наявні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший, більш м`який запобіжний захід.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 на досудовому слідстві 11.02.2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 04 червня 2020 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, не має сім`ї та міцних соціальних зв`язків, що підтверджує наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також впливати на свідків та потерпілих. На даний час ризики не перестали існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризику, зокрема, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, цей ризик на теперішній час не змінився, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є тяжким злочином, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, що підтверджує наявність ризику, що, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду. Докази на підтвердження ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не надано та в судовому засіданні не доведено наявність вказаного ризику, відтак, суд вважає вказані доводи прокурора необґрунтованими.
На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаному ризику.
Суд не вбачає підстав для зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт, оскільки стороною захисту не надано докази на підтвердження наявності постійного місця проживання у обвинуваченого ОСОБА_6 , також не надано докази, що обвинувачений до затримання працював чи на даний час має можливість працевлаштуватися.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Клопотання колективу СФГ «ВОК» про передачу обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки також задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 КПК України одним із запобіжних заходів є особиста порука. Особиста порука полягає у наданні особами, який слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (ст.180 КПК України).
До суду з клопотанням про передачу на поруки обвинуваченого звернувся голова СФГ «ВОК» ОСОБА_8 від імені трудового колективу вказаного господарства, а не конкретні особи, що суперечить положенням ст.180 КПК України.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, у а задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , а також СФГ «ВОК» слід відмовити.
Керуючись ст.ст.331,350,369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та клопотання СФГ «ВОК» про передачу обвинуваченого на поруки відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 30 липня 2020 року.
У справі оголосити перерву до 13-30 год. 03 липня 2020 року.
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також вручити обвинуваченому.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено о 13 год. 02 червня 2020 року.

Суддя: ОСОБА_1