Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000272 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2019 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запсілля Краснопільського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12 січня 2018 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним та засудженим за ч.1 ст.187 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2018 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання - 09 березня 2018 року.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 08 березня 2018 року, близько 12 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіти чужим майном, перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_3 , у ході розмови між обвинуваченим ОСОБА_7 і потерпілим ОСОБА_8 , виникла суперечка, яка перерослав в бійку. Під час бійки обвинувачений ОСОБА_7 виявив у внутрішній лівій кишені сорочки потерпілого гаманець з коштами останнього в сумі 10000 грн. і 480 доларів США, що за курсом Національного банку України становлять 12643 грн., та відкрито - в присутності потерпілого заволодів ним, подолавши волю потерпілого ОСОБА_8 до опору, умисно спричинив потерпілому не менше двох ударів кулаком в обличчя, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Не погодившись з вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив пом`якшити призначене йому покарання. На обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначив, що у нього є батько-пенсіонер, який потребує його допомоги, у скоєному він щиро розкаюється.

Також було подано апеляційну скаргу прокурором Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_9 , який до початку апеляційного розгляду, у відповідності до вимог ч.1 ст.403 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), подав заяву про відмову від апеляційної скарги.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок - без змін.
При цьому, колегією суддів на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 09 березня 2018 року по 04 грудня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор прокуратури Рівненської області ОСОБА_10 подав касаційну скаргу на вказане рішення апеляційного суду, яка була задоволена та постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 вересня 2019 року скасовано ухвалу Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

До початку судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 подано заяву про розгляд його апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписом ст.414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його помякшують і обтяжують.

Ухвалюючи цей вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Так, судом було враховано ступінь тяжкості вказаного правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також наявність обтяжуючих покарання обставин - вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив та відсутність пом`якшуючих обставин. Взято до уваги й особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. При цьому, судом було враховано, що раніше неодноразово судимий ОСОБА_7 цей злочин вчинив в період іспитового строку, призначеного вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2018 року.

Доводи апелянта щодо наявності ряду пом`якшуючих покарання обставин, які необхідно врахувати, колегія суддів вважає позбавленими підстав.
Так, згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 166/1065/18 (провадження № 51-3392 км19), розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Проте, у матеріалах кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений поряд із відсутністю цивільного позову, намагався будь-яким чином допомогти потерпілому оговтатись від пережитого, компенсував йому перенесені страждання чи полегшив душевний біль.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що наявність в обвинуваченого батька пенсійного віку не може бути підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Наведене вище доволяє зробити висновок, що місцевим судом дотримано вимог як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону та призначено ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом і розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для зміни даного вироку та задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3