Провадження № 1-кп/639/166/20
Справа № 639/6895/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого, адвоката - ОСОБА_5 ,

захисника - авдоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 06 липня 2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001003 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія АРК, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на ТОВ «Омега-Автопоставка» експедитором, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 05.07.2019 року, приблизно о 19:00, керуючи технічно справним автомобілем «FIAT DOBLO», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Новобоварському в м. Харкові зі сторони вул. Кітаєнко в напрямку пр. Дзюби зі швидкістю 94 км/год, в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України (далі Правила) згідно з якими: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та п. 18.4 Правил відповідно до яких: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», діючи необережно, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1; 5.35.2 «Пішохідний перехід» розділу 1 Правил дорожнього руху України (далі Правила) та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» розділу 2 Правил, розташованого на перехресті пр. Новобаварського і вул. Даргомижського, перед яким у сусідній смузі зупинився інший транспортний засіб, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, не переконався, що на пішохідному переході не має пішоходів, продовжив рух та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 який перетинав проїзну частину з права наліво відносно руху автомобіля по вказаному пішохідному переходу, внаслідок чого ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, епідуральної гематоми, вогнищ контузій головного мозку, пластинчастої субдуральної гематоми, забоєм головного мозку, закритого уламкового перелому правої ключиці.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/503-А/19 від 22.08.2019 року вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 7/891/892СЕ-19 від 17.09.2019 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «FIAT DOBLO», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорював, також визнає частково цивільний позов потерпілого, а саме: в частині матеріальної шкоди в повному обсязі, моральної шкоди на суму 40 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_7 пояснив, що злочин, який скоїв останній, було скоєно при зазначених вище обставинах, цивільний позов підтримує в повному обсязі. При призначенні ОСОБА_7 покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які не оспорюються ОСОБА_7 . Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, надавши при цьому можливість потерпілому як цивільному позивачу обгрунувати свої позовні вимоги, а обвинуваченому надати заперечення проти них.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він має постійне місце реєстрації та проживання, працює на ТОВ «Омега-Автопоставка, за місцем якого характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_7 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

При застосуванні вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує послідовну позицію ОСОБА_7 під час досудового розслідування і розгляду справи в суді, яка направлена на визнання своєї вини в повному обсязі.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 16538 грн. 93 коп. та моральної шкоди - у розмірі 500 000 грн.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, чи самій фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 16538 грн. 93 коп., оскільки вказані вимоги підтверджені належними письмовими доказами: чеками на медичні препарати, витраченими на лікування потерпілого згідно призначень лікаря, медичною документацією, трудовою книжкою, договором про надання правової допомоги та розрахунком сум витрат.

Що стосується позовних вимог потерпілого про відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 500 000 грн., то суд на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України вважає необхідним задовольнити їх частково на суму 150 000 грн., враховуючи при цьому характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілого в зв`язку з отриманими ним тяжкими тілесними ушкодженнями, порушенням звичного життєвого укладу, що є доведеним, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає обґрунтованим саме такий розмір спричиненої шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п*ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином 16 538 грн. 93 коп., моральної шкоди 150 000 грн., а всього 166 538 грн. 93 коп.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 року, а саме: з автомобіля «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом та повернути його власнику.

Процесуальні витрати у розмірі 1884 грн. 12 коп. за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_7 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів з позначкою виду платежу - за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, потерпілому та його представнику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1