Справа № 1-кп/593/129/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"23" грудня 2019 р. В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2 .

З участю:

прокурора ОСОБА_3

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4

представника неповнолітньої

потерпілої( адвоката) ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ( адвоката) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області заяву неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному 02 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, має на утриманні троє малолітніх дітей, депутатом не обиралася, зареєстрована та проживаюча по АДРЕСА_1 , раніше не судима, - за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачається, що в ніч з 18.03.2019 року на 19 березня 2019 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебувала разом зі своїми дітьми - малолітніми ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , та неповнолітнім ОСОБА_11 , в спальній кімнаті свого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , де останні спали. В ніч з 18.03.2019 року на 19.03.2019 року ОСОБА_6 розбудила свою малолітню дочку ОСОБА_8 , через те, що остання голосно сопить носом та заважає їй спати, на ґрунті цього в них виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй малолітній дочці ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, в ніч з 18.03.2019 року на 19 березня 2019 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у спальній кімнаті свого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із своєю малолітньою дочкою, ОСОБА_8 , взяла в руку ремінь та схопивши її за руку, стягнула з ліжка та повела на кухню свого житлового будинку. У кухні ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла удар ременем в область голови своїй дочці, малолітній ОСОБА_8 , внаслідок чого, своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинила своїй дочці ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гематоми у лівій скроневій ділянці з переходом через виличну кістку на ліву щоку, які за ступенем тяжкості належать до легкого тілесного ушкодження.
Такі дії ОСОБА_6 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
У підготовче судове засідання неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 не з`явилася, через свого законного представника ОСОБА_4 та представника (адвоката) ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву від 21 лютого 2019 року, у якій зазначила таке: « Повідомляю Бережанський районний суд Тернопільської області, що не зважаючи на те, що моя мама ОСОБА_6 … в ніч з 18 березня на 19 березня 2019 року заподіяла мені тілесні ушкодження шляхом побиття за обставин вказаних в обвинувальному акті стосовно моєї матері за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, а також раніше систематично наносила мені тілесні ушкодження, я не бажаю підтримувати обвинувачення своєї матері як потерпіла та відмовляюся від такого обвинувачення... Наслідки моєї заяви мені відомі. Розгляд справи прошу провести без моєї участі в присутності мого представника».

Директор Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби в справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації своїм листом від 23 грудня 2019 року повідомив, що малолітня ОСОБА_8 перебуває у вказаному закладі з 10 квітня 2019 року по даний час і дійсно власноручно, в присутності практичного психолога ОСОБА_12 , без застосування будь-якого тиску на неї, написала заяву про відмову від обвинувачення стосовно своєї матері ОСОБА_6 .

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 ( начальник служби в справах дітей Бережанської районної державної адміністрації) у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення згаданої заяви не заперечила, вважає, що вона відповідає інтересам дитини і може бути задоволена.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заяву потерпілої ОСОБА_8 підтримав, вважає, що вона підлягає до задоволення і відповідає інтересам дитини.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що заява потерпілої подана з дотриманням закону, оскільки інтереси дитини є забезпеченими її законним представником та представником адвокатом, а тому може бути задоволена і провадження з цих підстав закритим.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 заперечень щодо задоволення згаданої заяви потерпілої не мають, вважають, що вона може бути задоволена. Одночасно судом роз`яснено обвинуваченій, що підстави, з яких така заява може бути задоволена судом, не вважаються, згідно вимог закону реабілітуючими.

Розглянувши і вирішуючи зазначену заяву потерпілої, заслухавши думки учасників процесу, також ознайомившись з матеріалами обвинувального акту з додатками, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що потерпіла є дочкою обвинуваченої, що підтверджено учасниками процесу та відомостями обвинувального акта.

Згідно ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого… від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до загальної норми пункту 7 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Згідно із засадничими приписами частини четвертої статті 26 КПК України відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На безумовність закриття кримінального провадження у разі відмови потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення вказано й судами касаційної інстанції (зокрема, постанова Верховного Суду України від 08.10.2015 р. у справі № 5-132кс15, пункт 2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-558/0/4-13).

Вирішуючи питання щодо застосування наведеного вище обмеження, передбаченого пунктом 7 частини першої статті 284 КПК України, суд виходить із необхідності з`ясування питання про те, який злочин є таким, що пов`язаний з домашнім насильством.

Так, за загальним визначенням домашнього насильства, закріпленим у пункті 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому за діяння (дії або бездіяльність), що підпадають під ознаки наведеного визначення домашнього насильства, чинним законодавством України передбачено не лише кримінальну, а й адміністративну відповідальність.

За визначенням спеціальної в даному випадку норми статті 126-1 КК України домашнім насильством є умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, кримінальним законодавством України передбачено інше розуміння терміну «домашнє насильство» ніж у наведеному вище Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема за ознакою систематичності, наявності злочинних наслідків у виді фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, спрямованості умислу на спричинення таких наслідків, що в даному випадку при кваліфікації діяння обвинуваченої за частиною першою статті 125 КК України відсутні.

Крім того, запроваджуючи кримінальну відповідальність за домашнє насильство Законом України від 06.12.2017 р. № 2227-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», було внесено зміни до низки статей КК України, в тому числі щодо злочинів, пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень, але окрім статті 125 КК України.

Зважаючи на усе наведене, суд вважає, що в даному випадку обмеження, передбачене пунктом 7 частини першої статті 284 КПК України щодо закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, не застосовується. Тому суд, перевіривши добровільність та з`ясувавши в підготовчому судовому засіданні вияв волі як неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , так і позиції її законного представника та представника професійного адвоката, з`ясувавши, що учасники процесу поінформовані про наслідки такої відмови від обвинувачення, вважає, що кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, - слід закрити.

Шкода не завдана, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, про необхідність вирішення питання про речові докази суду не заявлено.

Згідно з обвинувальним актом процесуальні витрати відсутні.

За даними реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, запобіжний захід обвинуваченій не обирався; також не повідомлено про інші, вжиті досудовим слідством заходи забезпечення цього кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 26, 100, 284, 314, 369-372, 392, 393, 395, 477, 532 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, внесене 02 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № - 0000072 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, - закрити за відмовою потерпілої ОСОБА_8 , від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Копію цієї ухвали суду після проголошення вручити прокурору, обвинуваченій ОСОБА_6 , її захиснику ОСОБА_7 , надіслати Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби в справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації для вручення потерпілій ОСОБА_8 , вручити законному представнику потерпілої ОСОБА_4 та представнику потерпілої адвокату ОСОБА_5 .

Копію цієї ухвали також направити до Служби у справах дітей та сім`ї Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області для відома та врахування в роботі.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1