ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/501/20 Справа № 705/543/17 Категорія: ч. 1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2020 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь:

- держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 6886,08 грн.;

- потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 5195 грн., та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

- ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 40000 грн.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_8 визнаний винуватим за суджений за те, що він, 11.01.2016 року близько 12 години 30 хвилин на 211 км + 40 м а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань поблизу с. Гереженівка Уманського району Черкаської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку с. Доброводи Уманського району Черкаської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху України п.п: 2.3 б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; а саме: був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну та, перед зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, де в той час рухався автомобіль «Nissan Sanni», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , де допустив зіткнення вказаних автомобілів.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля «Nissan Sanni», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-01/571 від 04.07.2016 року отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки справа: переломи 6-7 ребер справа, закритий уламковий перелом заднього краю правої кульшової западини, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Згідно з висновком експерта № 4/1614 від 15.12.2016 року, у цій дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1; 12.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а саме вимог п.п. 10.1; 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурора ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, просив вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження закрити, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на момент постановлення вироку суду минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, оскільки злочин вчинений ОСОБА_8 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, і з дня вчинення злочину минуло 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибув до апеляційного суду та не повідомив про поважність причин свого неприбуття, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, вважає, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2020 в повній мірі не відповідає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин установлених місцевим судом, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України Черкаським апеляційним судом не перевіряється, оскільки законності й обґрунтованості судового рішення у цій частині прокурор не оскаржує.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інкримінований ОСОБА_8 злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, вчинено ним 11 січня 2016 року.

Вказаний злочин відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання в тому числі у виді обмеження волі.

На час ухвалення вироку судом першої інстанції, а саме 08 квітня 2020 року, закінчилися встановлені ст. 49 КК України строки притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ні сторона захисту, ні сторона обвинувачення не заявляли під час слухання справи судом першої інстанції клопотань про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_8 не від кримінальної відповідальності, а від призначеного покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 74 КК України, однак цього не зробив.

Крім того, під час звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити особу лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Тому, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, з врахуванням позиції прокурора, висловленої під час апеляційного розгляду, про те, що суд першої інстанції не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного покарання, а не від відповідальності, як про це просив прокурор в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2020 підлягає залишенню без змін, а обвинуваченого ОСОБА_8 слід звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2020 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :