Справа № 760/7111/19
Провадження1-кс/991/3631/19
У Х В А Л А
іменем України

22 січня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД національного антикорупційного бюро України,
ВСТАНОВИЛА:
1.До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність детектива НАБУ.
Скарга обґрунтовується тим, що 23.02.2019 ОСОБА_3 подав директору НАБУ звернення №22 про кримінальне правопорушення. Однак 06.03.2019 ним отриманий лист заступника керівника Управління по роботі з громадськістю ОСОБА_4 від 28.02.2019, яким повідомлено про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України.. Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_3 подав скаргу, в якій просить зобов`язати директора НАБУ (уповноважених посадових осіб) виконати вимоги ст. 214 КПК України при отримання заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення (звернення ОСОБА_3 №22 від 23.02.2019).

2.У судовому засіданні скаржник підтримав доводи скарги, просив її задовольнити. Особа, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

3.Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла таких висновків.
3.1.Відповідно до ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.
3.2.Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 КПК України. Так, ч.1 ст.303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена така бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
3.3.У відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення … зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. За змістом цієї норми бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
3.4.Разом з тим, на підставі ст. 25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
За таких обставин, бездіяльність в сенсі кримінального процесуального кодексу України може мати місце лише у разі:
1.Надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений відповідними повноваженнями вносити дані до ЄРДР. Приписи ст. 25, 214 КПК України таким суб`єктом визначають лише слідчого, прокурора.
2.Наявність в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення;
3.Невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.
3.5.Крім того, належна правова процедура, вимагає дотримання вимог підслідності і підсудності.
Як свідчить зміст поданого ОСОБА_3 звернення № 22 від 23.02.2019, в ньому повідомляється, що 26.12.2018 ним направлено рекомендованим листом звернення (заява про вчинення кримінального правопорушення) до депутата Верховної ради України ОСОБА_5 . ОСОБА_3 зазначає, що депутатом не було вчинено дій щодо передачі фактів (копії) цієї заяви/повідомлення до Директора НАБУ. З цього він робить висновок про зловживання народним депутатом України ОСОБА_5 владою або службовим становищем при отриманні заяви про порушення прав людини та громадянина. В цій заяві ОСОБА_3 самостійно кваліфікував такі дії за ст. 364, 368 КК України.

3.6.Однак дослідивши подане звернення № 22 від 23.02.2019, слідчий суддя доходить висновку, що в ній не вбачається відомостей, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Посилання в заяві на те, що народний депутат України не передала директору НАБУ подану їй ОСОБА_3 заяву про вчинений злочин не є відомостями про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки порядок подання заяв/повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення чітко визначений КПК України (ст. 214). В свою чергу, народний депутат України не є суб`єктом, який уповноважений вчиняти відповідні процесуальні дії щодо такої заяви. При цьому згідно зі ст. 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. КПК України не визначає відповідного обов`язку народного депутата передати отримане ним звернення до директора НАБУ. Отже, така заява була подана ОСОБА_3 народному депутату України всупереч визначеному КПК України порядку, і в останньої відсутній визначений законом обов`язок подальшої передачі такої заяви.
Посилання скаржника при цьому на відповідні норми законів України «Про звернення громадян» та «Про статус народного депутата України» в обґрунтування наявності у народного депутата обов`язку передати звернення до НАБУ є безпідставним, оскільки порядок та наслідки подання заяви/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення встановлено спеціальними нормами Кримінального процесуального кодексу України.

3.7.При цьому слід зауважити, що розглядаючи скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність НАБУ щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя не надає оцінки поданій скаржником заяві про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу злочину, а лише перевіряє чи містить така заява відомості, які можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення.
3.8.Слідчий суддя також звертає увагу на таке. Суб`єктом, що може допустити бездіяльність, яка може стати предметом оскарження, відповідно до ст. 25, 214 КПК України є слідчий, прокурор, як процесуальні суб`єкти у кримінальному провадженні. Однак скаржник оскаржує бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, не надаючи слідчому судді відомостей щодо наявності в нього відповідного процесуального статусу слідчого чи прокурора.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Зважаючи на те, що під час судового засідання не встановлено факту бездіяльності, яка внаслідок судового контролю може бути припинена шляхом зобов`язання вчинити певну дію, у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1,2, 26, 214, 303-304, 309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1