Номер провадження: 11-кп/813/180/20
Номер справи місцевого суду: 521/2168/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Одеській апеляційний у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 24.07.2019 року, у кримінальному провадженні №0004474, внесеному до ЄРДР 20.11.2018 року, стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Під вартою знаходиться з 20.11.2018 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_8 , строк його попереднього ув`язнення, з 20.11.2018 року по 24.07.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експертів на загальну суму 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривні 00 копійок.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_9 , вирок у відношенні якого не оскаржується.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 20.11.2018 року о 07 годині ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподіливши ролі між собою та діючи відповідно до попередньої домовленості, на автомобілі марки «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 прибули до багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 де, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна належного ОСОБА_10 , ОСОБА_9 залишився біля будинку спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_8 про будь-яку наявну загрозу, а ОСОБА_8 шляхом відтиску металевої решітки та вікна, проник до квартири АДРЕСА_6 , звідки діючи таємно, повторно, викрав майно що належить потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 82 200 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим в частині призначення покарання, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував всі пом`якшуючи покарання обставини, зокрема зазначає:

-характеристику від дільничного;

-характеристику від міської ради;

-характеристику від сусідів;

-наявність на утриманні трьох малолітніх дітей;

-відсутність матеріальних претензій від потерпілої.

З урахуванням викладеного обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині призначення йому покарання.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційну скаргу з указаних в ній мотивів та просили змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 в мінімально-можливому розмірі покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та вважав, що підстави для зміни вироку відсутні.

Мотиви апеляційного суду.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.

В апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_8 не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, а також висновки суду про доведеність його вини у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч 1 ст. 404 КПК України, не переглядається в апеляційному порядку.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу винного, його вік та соціальне положення, те що особа осудна, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працездатний, має сім`ю хоча офіційно не одружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , яка виховує трьох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем проживання характеризується як такий, що зарекомендував себе з позитивної сторони, відсутність у потерпілої вимог матеріального та морального характеру, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , з числа передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції визнано рецидив злочинів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався наведених вимог закону, врахував всі пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, які, відповідно до закону, належало врахувати, та призначив покарання, що відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого у межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Рішення суду першої інстанції, щодо призначеного обвинуваченому покарання, апеляційний суд знаходить таким, що в повній мірі відповідає вимогам кримінального закону і тим критеріям, які зазначені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі обвинувачений, щодо неврахування усіх пом`якшуючих обставин у виді позитивних характеристик від дільничного, міської ради та сусідів, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, відсутність матеріальних претензій від потерпілої є необґрунтованими і спростовується вироком суду першої інстанції, в якому зазначені обставини наведені і враховані при призначенні покарання. Тому апеляційний суд не вбачає підстав вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення розміру покарання,.

Щире каяття та активне сприяння слідству, наряду з рецидивом злочинів жодним чином не знижує суспільної небезпеки ОСОБА_8 .

Відповідно, доводи апеляційної скарги про те, що суд призначив обвинуваченому надмірно суворе покарання, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинений злочин покарання призначається від 3 до 6 років позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини і призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

При цьому суд першої інстанції врахував ті обставини, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, неодноразово засуджувався, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, проте знов вчинив аналогічний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його стійке небажання ставати на шлях виправлення.

Зважаючи на обставини, встановлені в суді першої інстанції та підтверджені в суді апеляційної інстанції, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, а також відношення ОСОБА_8 вчиненого злочину, апеляційний суд вважає неможливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Щодо можливості застосувати до обвинуваченого дії ст.69 КК України, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

В якості підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання у відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України вказується на дві групи чинників: наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані, що характеризують особу винного.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України, оскільки відсутні підстави вважати, що пом`якшуючі обставини, на які посилається обвинувачений, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Відтак, на думку апеляційного суду, призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, а також застосування положень ст. 69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 24.07.2019 року, у кримінальному провадженні №0004474, внесеному до ЄРДР 20.11.2018 року, стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4