Номер провадження: 11-кп/813/1402/20
Номер справи місцевого суду: 521/2280/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Одеський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2020 року у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000159 від 21 січня 2020 року, №0000017 від 03 січня 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 04 січня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.190 КК України до 2-х років обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185; ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту;
- за ч.2 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту затримання ОСОБА_7 в залі суду з 19 березня 2020 року.
Задоволено цивільний позов ПАТ «Укртелеком» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 869 грн. 64 коп.
Вирішено питання з речовими доказами та із заходами забезпечення кримінального провадження.
Оскаржуваним вироком встановлено, що 20 січня 2020 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні супермаркету ТОВ «Сільпо-Фуд», за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 51, діючи протиправно, умисно, повторно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв власноруч з торгової полиці відділу алкоголю супермаркету ТОВ «Сільпо-Фуд», пляшку коньяку марки «Henessy VSOP», при цьому вийняв її з коробки та помістив до свого рюкзаку чорного кольору. Після цього, не розрахувавшись за вищевказаний товар, пройшов повз касову зону.
Однак, ОСОБА_7 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони ТОВ «Сільпо-Фуд», на виході з магазину. Своїми умисними діями ОСОБА_7 намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 1048 гривень 50 копійок.
Крім того, 24 грудня 2019 року, приблизно о 04:00 годині, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Вишневського, 14, та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою викрутки та ножа відрізав кабель марки ТПП загальною вартістю 5 335 грн. 75 коп., який є власністю ПАТ «Укртелеком». Після цього, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 02 січня 2020 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 37, та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою викрутки та ножа відрізав кабель марки ТПП загальною вартістю 1 210 грн. 05 коп., який є власністю ПАТ «Укртелеком». Після цього з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 13 січня 2020 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: м. Одеса, провулок Хвойний, 19, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою викрутки та ножа відрізав кабель марки ТПП вартістю 2 574 грн. 72 коп., який є власністю ПАТ «Укртелеком». Після цього з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 27 січня 2020 року, приблизно о 23:00 годин, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 31, та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою викрутки та ножа відрізав кабель марки ТПП вартістю 997 грн. 04 коп., який є власністю ПАТ «Укртелеком». Після цього з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 18 лютого 2020 року, приблизно о 18:30 годин, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 35, та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за допомогою викрутки та ножа відрізав кабель марки ТПП вартістю 752 грн. 08 коп., який є власністю ПАТ «Укртелеком». Надалі ОСОБА_7 намагався покинути місце вчинення злочину, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками поліції.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, які її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчинених злочинах, на теперішній час працевлаштувався, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, самостійно з`являвся на виклики до суду.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він має ряд хронічний захворювань та потребує лікування.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинуваченому ОСОБА_7 було роз`яснено його право, передбачене п.3) ч.3 ст.42 КПК України на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави, проте останній відмовився від призначення йому безоплатного захисника і зазначив, що бажає захищати себе самостійно.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, головуючий суддя роз`яснив обвинуваченому наслідки розгляду кримінального провадження за скороченою процедурою в порядку ч.3 ст.349 КПК України і що в такому разі він буде позбавлений можливості оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання його щире каяття та визнання вини.
В якості обставини, яка відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд врахував рецидив злочину.
Також суд врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів, та дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до положень ч. 6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к вказала про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність призначення йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, оскільки обвинувачений вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючі непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив шість епізодів крадіжок, два з яких не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Щодо пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, то всі вони були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку та суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, яке передбачено для такого виду покарань положеннями ч.1 ст.63 КК України.
При цьому та обставина, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування та самостійно з`являвся на виклики до суду не є пом`якшуючою покарання обставиною, оскільки виконання таких дій є процесуальним обов`язком обвинуваченого.
Стосовно доводів ОСОБА_8 про незадовільний стан його здоров`я, апеляційний суд зазначає, що стан здоров`я обвинуваченого може бути підставою для звільнення його від відбування покарання за хворобою в порядку ст.84 КК України, що, у відповідності до ст.537 КПК України, вирішується судом під час виконання вироку.
Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 19 березня 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4