Ухвала
Іменем України
06 липня 2020 року
м. Київ
справа № 204/3027/17
провадження № 51 - 3121 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, призначених ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження ухвали Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 червня 2017 року відмовлено. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом стосовно ОСОБА_5 повернуто.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року та призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Також, зазначає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, оскільки він не був присутнім в судовому засіданні, отримав оскаржувану ухвалу лише 24 лютого 2020 року та апеляційну скаргу подав в межах семиденного строку з дати фактичного отримання оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України)суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення, на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як убачається з копії оскаржуваної ухвали, апеляційним судом прийнято рішення про відмову захиснику у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року та повернення апеляційної скарги.
Так в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, апеляційним судом було враховано, що розгляд кримінального провадження про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом стосовно ОСОБА_5 відбувався за участю захисника ОСОБА_6 та представника установи ОСОБА_7 , яким було відомо результати розгляду цього провадження.
Водночас, питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом стосовно ОСОБА_5 неодноразово розглядались судом першої інстанції та їх не було оскаржено в апеляційному порядку в передбачений кримінальним процесуальним законом строк.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт укладення опікуном особи, відносно якого продовжено застосування примусових заходів медичного характеру договору про надання правової допомоги з іншим захисником більш ніж через рік з часу ухвалення судового рішення, не свідчить про поважність причин пропуску строку на оскарження судового рішення.
Тому наведені захисником причини пропуску строку не є обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, пов`язаними з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Викладені в ухвалі Дніпровського апеляційного суду мотиви повернення апеляційної скарги є обґрунтованими. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 399 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3