Номер провадження: 11-сс/813/712/20
Номер справи місцевого суду: 495/1012/20 1-кс/495/960/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2020 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді директора Нижньодністровського національного природного парку,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 279 КК України застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.06.2020 року із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем фактичного проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 15.06.2020 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першим викликом;

- здати слідчому Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 документи, які надають право на перетинання державного кордону України;

- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими, у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Мотивуючи своє рішення про можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтувала неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя прийняв до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, що вказує на можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи позитивні характеризуючи дані підозрюваного та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя прийшов до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В уточненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою з підстав того, що застосований запобіжний захід є занадто суворим, посилаючись на наступне:

- підозра, повідомлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки у органу досудового розслідування немає доказів його причетності до вчинення інкримінованого злочину;

- клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу необґрунтоване, оскільки відсутні докази причинного зв`язку між загибеллю ОСОБА_10 та діями чи бездіяльністю ОСОБА_7 ;

- слідчий суддя здійснив хибні висновки, що ОСОБА_7 має можливість спілкуватись з іншими особами, які на теперішній час не допитані у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей та документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального провадження, впливати на свідків, які на теперішній час не допитані в ході досудового розслідування;

- слідчий суддя не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, а саме те, що в нього на утриманні знаходяться дружина та двоє неповнолітніх дітей, які потребують догляду, а цілодобовий домашній арешт позбавить ОСОБА_7 права працевлаштуватись.

Посилаючись на викладене, в уточненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги, просила суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. 4 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п. 4 ст. 5 Конвенції передбачено право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) №48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ на даній стадії перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, яка підтверджується долученими до клопотання прокурора доказами.

Крім того, відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки на даній стадії ці доводи спростовуються доказами які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд приймає до уваги наступні обставини.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не в повній мірі обґрунтовано існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Так, встановлено, що подія кримінального правопорушення відбулась у листопаді 2019 року, кримінальне провадження №0000033 внесено до ЄРДР лише 13.02.2020 року, до часу розгляду справи доказів впливу на свідків та потерпілих збоку ОСОБА_7 матеріали справи не містять, що також підтвердив прокурор в судовому засіданні.

Інші ризики, заявлені в клопотанні прокурора, належним чином не доведені стороною обвинувачення.

Разом з тим, на думку колегії суддів, встановлені слідчим суддею обставини надавали можливість застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби. Слідчому судді слід було врахувати тривалість досудового розслідування, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має дружину і двох малолітніх дітей, а також поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя не мотивував свого рішення про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, який по суті, згідно висновків ЄСПЛ, прирівнюється до позбавлення волі.

Приймаючи рішення про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді домашнього арешту в певний час доби, апеляційний суд виходить з того, що підозрюваний не може бути позбавлений права на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України.

Зокрема, у ч. 1 ст. 43 Конституції зазначається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Гарантуючи це право, держава, як зазначається у ч. 2 ст. 43 Конституції, створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує можливість реалізації потреби людини створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 279 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та полягає у тому, що ОСОБА_7 , будучи директором Нижньодністровського національного природного парку, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, не отримавши з Державної служби морського та річкового транспорту України і з Водної поліції України узгодження на встановлення огородження, не маючи Проекту організації території парку, у період з 30.08.2019 по 23.10.2019, більш точна дата і час в ході розслідування невстановлені, прийняв рішення та надав усне доручення працівникам парку про встановлення плавучого огородження на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району Одеської області на території Нижньодністровського національного природного парку.

В свою чергу, працівники парку, що перебувають в прямому підпорядкуванні директора Нижньодністровського національного природного парку ОСОБА_7 , на виконання доручення останнього 23.10.2019 року встановили на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району Одеської області на території Нижньодністровського національного природного парку плавуче огородження у вигляді натягнутого металевого тросу з буйками довжиною 75 метрів, про що склали відповідний акт за № 26 від 23.10.2019, чим здійснили блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод, що порушило нормальну роботу транспорту, та створило небезпеку для життя людей.

Директор Нижньодністровського національного природного парку ОСОБА_7 , всупереч інтересам служби, не отримавши з Державної служби морського та річкового транспорту України і з Водної поліції України узгодження, не маючи Проекту організації території парку, видав 23.10.2019 наказ №102 про встановлення та затвердження графіку чергування працівників парку по забезпеченню контролю за додержанням вимог договорів про рекреаційну діяльність та режиму любительського рибальства в межах Нижньодністровського національного природного парку.

На виконання наказу директора Нижньодністровського національного природного парку ОСОБА_7 від 23.10.2019 за №102, працівниками парку встановлено на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району Одеської області на території Нижньодністровського національного природного парку плавучий пункт чергування працівників парку.

У подальшому, в результаті встановлення плавучого огородження у вигляді натягнутого металевого тросу з буйками довжиною 75 метрів та плавучого пункту чергування, було здійснено зміни та обмеження традиційного руху плавзасобів, на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району Одеської області на території Нижньодністровського національного природного парку, в наслідок чого 08.11.2019 приблизно об 18:00 год. відбулося зіткнення човну «Прогресс», який повертався з промислу, з човном «Серепта», в наслідок чого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув на місці, а ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження.

Протиправними діями директора Нижньодністровського національного природного парку ОСОБА_7 в наслідок блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод, та порушення нормальної роботи транспорту на річці Глибокий Турунчук Білгород-Дністровського району Одеської області на території Нижньодністровського національного природного парку 08.11.2019 було спричинено загибель ОСОБА_10 , та отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

17.04.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 279 КК України.

Так, в судовому засіданні прокурор не заперечував, що фактично досудове розслідування триває з листопада 2019 року, всі документи, які стосуються дослідження обставин інкримінованого підозрюваному злочину вилучені, свідки допитані.

За таких умов, доводи слідчого та прокурора, що підозрюваний може вжити заходів щодо знищення, спотворити речові докази, або в інший спосіб перешкодити досудовому розслідуванню, є безпідставними.

За результатами апеляційного розгляду судом встановлено, що ухвала слідчого судді щодо доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту не мотивована, оскільки доводи клопотання про необхідність застосування зазначеного запобіжного заходу не підтверджуються доказами, які обумовлюють необхідність обрання саме такого запобіжного заходу, а тому з урахуванням тривалості досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також даних про особу підозрюваного та його поведінки під час здійснення досудового розслідування та встановлення факту існування незначного ступеню заявлених в клопотанні ризиків, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме в період з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.06.2020 року із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22:00 годин до 06:00 годин ранку наступного дня.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України накласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- за кожним викликом прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали визначити до 15.06.2020 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4