ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/53/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000089 від 15 березня 2017 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

На розгляді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000089 від 15 березня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ст. 198, ст. 257, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 03 лютого 2020 року включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, виключають можливість перешкоджати інтересам правосуддя, ухилення від суду, а тому суд не знайшов підстав для зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу на інші більш м`які.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що вказана ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року є незаконною та необґрунтованою та такою, що прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Свої доводи мотивує тим, що обвинуваченому неодноразово продовжувався запобіжний захід, у зв`язку з чим попередня ухвала автоматично втрачала свою силу, оскільки кожна наступна ухвала була постановлена з порушенням встановленого ст. 197 КПК України строку.

Зазначає, що клопотання про продовження запобіжного заходу подано після спливу дії попередньої ухвали, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України, що фактично виключає можливість задоволення такого клопотання. Також вказує на те, що прокурору слід було звертатись з клопотанням про обрання запобіжного заходу, а суду - звільнити обвинуваченого, оскільки він три дні утримувався від вартою без належної правової підстави.

Апелянт посилається на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року і прийняти нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просять скасувати оскаржувану ухвалу суду та обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, на даний час обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно ст. 12 КК України належать до тяжких та особливо тяжких, що свідчить про його стійку протиправну поведінку.

Також місцевим судом враховано, що обставини, зазначені при обранні та, відповідно, продовжені запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 існують і по даний час.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що продовжують існувати ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого на даний час неможливо.

Тому, з метою унеможливити уникнення обвинуваченим суду, впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитані судом та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обраного обвинуваченим у виді тримання під вартою, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 03 лютого 2020 року.

Доводи сторони захисту про недотримання прокурором вимог ст.199 КПК України та звернення із клопотанням про продовження строку тримання під вартою поза межами встановленого законом строку, на думку колегії суддів є безпідставними.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчувався 05 грудня 2019 року. До закінчення цього строку прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Оскільки кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 знаходилось у стадії судового розгляду Калуським міським судом Івано-Франківської області, тому розгляд питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою проводився в порядку ст.331 КПК України, за змістом якої суд зобов`язаний розглянути таке питання незалежно від наявності клопотання сторони обвинувачення, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано характер та тяжкість діянь, які інкримінуються обвинуваченому, його соціальні зв`язки та всі інші обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 виправдовується наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, що повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі Харченко проти України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2019 року про продовження строку тримання його під вартою без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.