Код суду 233 Справа № 233/2219/20
Вирок
Іменем України
02 червня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою освітою, працездатного, який не працює та не навчається, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України: незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
29 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та вручено обвинувальний акт, затверджений прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_7
За умовами угоди ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні.
Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України (а саме в незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення), в обсязі викладеному в обвинувальному акті. Сторони узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 6800 грн.).
При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на її призначення.
Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, в обсязі викладеному в обвинувальному акті, щиро каявся, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 29 квітня 2020 року була укладена в присутності захисника ОСОБА_4 , що відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 6800 грн.).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному щиро каявся, а також беззастережно визнав свою винуватість.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_5 .
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена ОСОБА_5 добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 використовував двадцять чотири лопати, дванадцять металевих ломів, сім кірок і одну металеву сокиру, як знаряддя вчинення злочину. Таким чином, зазначене майно відповідно до ч. 1 ст. 96-1, 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Таким чином, питання про скасування арешту майна суд вирішує в порядку, передбаченому ст.174 КПК України, арешт вказаного майна підлягає скасуванню.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -
Угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 квітня 2020 року покарання у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі:
- природне каміння обсягом 1,2 м3, вилучене 04 травня 2017 року з транспортного засобу ГАЗ 2705 414 д/н НОМЕР_1 , яке було видобуте 04 травня 2017 року ОСОБА_5 на землях Новодмитрівської сільської ради, Костянтинівської району, Донецької області біля «Санітарно ветеринарного заводу» (яке передано 04 травня 2017 року ОСОБА_5 під розписку на зберігання за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) конфіскувати в дохід держави;
- транспортний засіб марки ГАЗ 2705 414 фургон мало вантажний В синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 - вважати повернутим за належністю законному володільцю - ОСОБА_11 ;
- щодо двадцяти чотирьох лопат, дванадцяти металевих ломів, семи кірок і однієї металевої сокири (які надані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 06 травня 2017 року) застосувати спеціальну конфіскацію на підставі ч. 1 ст. 96-1, 96-2 КК України звернувши у власність держави.
- два зразки природного каміння гірських порід, вилучених 21 серпня 2019 року під час огляду ділянки місцевості в районі «Костного заводу» на землях Костянтинівського району, Донецької області, що опечатані в 1 паперовому конверті (які зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 1627 від 03 квітня 2020 року, номер книги обліку речових доказів 32, порядковий номер - 803) - знищити;
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 не обирати.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1