У Х В А Л А

19.12.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя ОСОБА_2 ,

суддя - ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши під час судового засідання в приміщенні суду м.Біла Церква обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.186 КК України, клопотання прокурора про продовження заходів забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А :

в провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.186 КК України.

До обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 29 грудня 2019 року.

Завершити судовий розгляд обвинувального акта до вказаної дати не вбачається за можливе.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просив продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, посилаючись на те, що до закінчення запобіжного заходу розглянути кримінальне провадження не вбачається за можливе, наявні докази його обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, репутація обвинуваченого свідчить про те, що є ризик вчинення нового злочину.

Захисник ОСОБА_7 в свою чергу заявив клопотання про обрання ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, посилаючись на необхідність врахування колегією суддів данних, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, на його думку, що жоден із більш м`яких заходів не здатний запобігти ризикам, а також те, що ОСОБА_6 вже понад три роки перебуває під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 , просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання обвинуваченого під вартою (ст.ст.131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1, 2 ст.194 КПК України).

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Суд зазначає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе вчинити інший злочин і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких підозрюється ОСОБА_6 тобто їх багатоепізодність, щодо яких є обґрунтоване органами досудового розслідування обвинувачення; мотиви, за яких він вчинив зазначені дії.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 , щодо якого на даний час відсутні об`єктивні медичні застереження, дані про його особу, сімейний стан (не одружений, відсутність утриманців), вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Доводи захисника ОСОБА_7 не спростовують доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 331, 350, 371, 372 КПК України, Колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 - ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовжити строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на строк шістдесят діб, тобто по 16 лютого 2020 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку та строки, передбачені ст.395 КПК України.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ :

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2