Справа № 161/3769/20 Провадження № 11-сс/802/168/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу законного представника підозрюваного ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 001840на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_10 подала клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою,учня 9-А класу закладу загальної середньої освіти «Ліцей №1 м. Ковеля», раніше несудимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2020 вказане клопотання задоволено частково та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.04.2020 включно.
У поданій апеляційній скарзі законний представник підозрюваного оскаржує рішення суду з мотивів його незаконності. Вказує, що вагомість доказів у даному кримінальному провадженні є недостатньою. Слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_7 має хронічні захворювання, міцні соціальні зв`язки, усі речові докази перебувають у розпорядженні органів досудового слідства, що унеможливлює їх втрату або знищення. Крім того, звертає увагу на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учнем 9-А класу, а запобіжний захід у виді триманні під вартою перешкоджатиме його навчанню. З огляду на наведене просить рішення слідчого судді змінити та постановити нове, яким застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного, його законного представника та захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, прокурора, яка доводи апеляційної скарги заперечила і просила рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Положеннями ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Даних вимог закону слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було дотримано.
На думку суду апеляційної інстанції, продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості №0001840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та №0001841 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, які 04.10.2019 прокурором Ковельської місцевої прокуратури об`єднані в одне провадження з єдиним реєстраційним номером №0001840.
03.10.2019 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень в порядку ст.208 КПК України.
04.10.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст.15 ч.2 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Слідчим суддею у достатній мірі встановлено підстави для продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що підозрюваний раніше несудимий, є неповнолітнім, навчається у9-А класі закладу загальної середньої освіти «Ліцей № 1 м. Ковеля» та має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Однак, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості належать до категорії особливо тяжких, а їх санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Крім того, апеляційний суд вважає, раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки враховуючи тяжкість покарання, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих (так як вони є його сусідами) і свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Також слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2019 підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який був продовжений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2019 на 60 (шістдесят) днів до 24.01.2020 включно, та ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2020 на 60 (шістдесят) днів до 15.03.2020 включно.
Що ж стосується посилань законного представника на ряд недопустимих доказів, то вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства, оскільки відповідно до приписів ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Отже, з правового аналізу вказаної норми закону можна зробити висновок, що суддя в ході участі в кримінальному провадженні під час досудового розслідування, позбавлений можливості вирішувати питання допустимості доказів, яке вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Щодо доводів сторони захисту про наявність у підозрюваного хронічних захворювань як підстави застосування щодо останнього більш м?якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, хоча вони і мають місце, однак на даний час в матеріалах провадження відсутні фактичні дані, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора у зв`язку із його захворюванням чи неможливістю надання йому лікування.
Вказані відомості не були представлені законним представником і в суді апеляційної інстанції, тому твердження першого не беруться до уваги судом апеляційної інстанції.
Підозра, оголошена ОСОБА_7 , підтверджується доказами, здобутими органом досудового розслідування, зокрема протоколами огляду місця події від 04.10.2019, протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 04.10.2019, показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколами слідчих експериментів за участю потерпілих, висновками експертів № 201, № 230, № 231, № 114, № 115 та іншими доказами.
Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На переконання суду апеляційної інстанції, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду провадження, які продовжують існувати, та виключить можливість перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню і вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.
Тому доводи апеляційної скарги сторони захисту, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими, не зменшують доведених прокурором ризиків та не можуть слугувати беззаперечними підставами для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу законного представника підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді