ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 766/219/20
Справа № 11-сс/819/65/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: постанова про обрання Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000044, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, з повною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2020 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Встановлено строк дії ухвали до 28.02.2020 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді, якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, незаконною у зв`язку з порушенням судом кримінального процесуального закону. Зокрема зазначає, що суд переконавши у наявності та достатності підстав, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, наведених у клопотанні слідчого та доведених прокурором, оцінивши обставини, що враховуються судом при обранні запобіжного заходу, передбачених ст. 178 КПК України у задоволенні клопотання незаконно відмовив. Крім того вважає, що слідчий суддя допустив перешкоджання подальшого проведення досудового розслідування та безпосередньо позбавляє органи досудового розслідування можливості провести першочергові слідчі дії. Просить ухвалу слідчого судді скасувати постановити нову ухвалу та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного строком на 60 діб.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, що суду не надано жодних та допустимих доказів того, що підозрюваний має намір переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може допустити вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання іншим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про можливість обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Як убачається з клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до зібраних даних, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні невеликої та середньої тяжкості кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживанням характеризується позитивно, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину та постійне місце проживання.

Даних про перешкоджання ОСОБА_7 встановленню істини у кримінальному провадженні та слідству за цей період, чи намагання незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні в матеріалах клопотання слідчого не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора не містять даних, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Також є надуманими твердження прокурора, що ухвала слідчого судді, якою ОСОБА_7 обрано запобіжний захід особисте зобов`язання, перешкоджає подальшому проведення досудового розслідування та безпосередньо позбавляє органи досудового розслідування можливості провести першочергові слідчі дії. Ці твердження не чим не підтверджені, є голослівними, яким чином ухвала слідчого суді може перешкоджати органам досудового слідства проводити першочергові слідчі дії.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували викладені у клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2020 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .