Справа 556/1711/19
Номер провадження 1-в/556/127/2019
У Х В А Л А
11.12.2019 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець у режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, одруженого, до арешту не працював, раніше не судимого.
Засудженого 08.04.2015 року Біляєвським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 307 КК України; ч.1 ст.317 КК України; ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
09.02.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси засудженому зараховано до строку покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попередньго увязнення з 30.01.2015 року по 23.07.2015 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі, зараховано 5 місяців 23 дні.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви вказував, що відносно засудженого ОСОБА_5 настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.81 КК України. Стягнень та заохочень останній не має. До відбуття покарання, засуджений за місцем проживання характеризувався з позитивної сторони. Одружений. Мати засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє, потребує фізичної та матеріальної допомоги з боку сина. Засуджений раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання, просили застосувати відносно ОСОБА_5 положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі. Останній працевлаштований, заохочень не має. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Вину вчиненного злочину визнає, розкаюється. У ОСОБА_5 міцні соціальні, родинні зв"язки. Виключно позитивно характеризується по місцю проживання.
Засуджений хворий, має гіпертонічну хворобу ІІ ступеня. По місцю відбування покарання характеризується посередньо. На підставі викладеного рахують, що ОСОБА_5 довів своє виправлення і може бути умовно-достроково звільнений.
У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. Останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено і як вбачається з довідки з особової справи, ОСОБА_5 засуджений 08.04.2015 року за ч.2 ст. 307, ч.1 ст.317, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 30.01.2015 року, в тому числі в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» з 26.07.2019 року.
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що за час перебування в СІЗО та ДУ «Південна виправна колонія (№51) останній допустив порушення вимог встановленого порядку відбування покарання в установі за що три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
Відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», засуджений зарекомендував себе посередньо. Порушень вимог встановленого порядку відбування покарання в установі не допускав, заходи заохочення не застосовувались.
У відносинах з персоналом установи тактовний, однак поводить себе так з метою отримання поблажливого ставлення до себе.
На виробництві установи працевлаштований в Цеху №1, робітником по виготовленню бруківки дорожньої. До роботи відноситься не задовільно, виробничих завдань не виконує.
Не виявляє бажання брати участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій засуджених.
Свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень не підвищує.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримує від них посилки.
За рисами характеру: спокійний; у ставленні до засуджених: не конфліктний: у ставленні до себе: не вимогливий; за вольовими якостями: не наполегливий.
Дотримується правил особистої гігієни та санітарії, має охайний зовнішній вигляд.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
На оперативно-профілактичному обліку в установі не перебуває.
Вину скоєного злочину визнає, міру покарання призначену судом вважає справедливою.
Як зазначено в характеристиці, виданій начальником відділення СПС ДУ «Одеський слідчий ізолятор», засуджений ОСОБА_5 з 04.11.2019 року утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». За час перебування зарекомендував себе посередньо. У відношенні до представників адміністрації не завжди тактовний. Встановлених правил поведінки, правил санітарії та особистої гігієни дотримується під наглядом адміністрації. Заходи заохочення не застосовувались.
Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Що стосується наявності лише трьох стягнень, які погашені, то дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення, оскільки дотримання встановленого порядку відбування покарання відповідно до ст. 102 КВК України є обовязком засудженого. Заходи заохочення до ОСОБА_5 не застосовувались.
Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, за весь період відбування покарання, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення осатннього досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.
Таким чином, ретельно зясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 538, 539 КПК України, суд,-

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити, за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1