Справа № 183/4344/18
№ 1-кп/183/294/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000322 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. ЗеленодольськаАпостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 28.11.2018 р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 186 КК України до трьох років позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік, 12.12.2019 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років семи місяців позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

06 квітня 2018 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 за № 67 (по стройовій частині) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду номер обслуги 2 гранатометного взводу роти вогневої підтримки 3 парашутно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

07травня 2018 року солдат ОСОБА_3 , діючи умисно та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 10червня 2018 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.

Таким чином, ОСОБА_5 07 травня 2018 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 був відсутній у військовій частині до 10 червня 2018 року без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що обставини злочину вірно викладені у обвинувальному акті. У скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд, дослідивши кримінальне провадження в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд встановив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, а також участь у проведенні антитерористичної операції по захисту незалежності та державного суверенітету України.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Однак, з огляду на вказані обставини, суд дійшов до переконання, що покарання повинно бути призначено мінімальним, передбачених санкцією ч. 4 ст. 407 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України три роки позбавлення волі.
Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді трьох років семи місяців позбавлення волі.
Строк початку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 27 травня 2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 травня 2019 р. по 22 травня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний судДніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.
Копії вироку видати прокурору, обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1