Справа № 202/8579/19
Провадження № 1-кс/202/88/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

4 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0002675 від 19 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо розпорядження, реєстрації (переєстрації) або будь-яким іншим способом відчуження цього майна.
Клопотання про скасування арешту обґрунтовано тим, що Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002675 від 19.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке розпочате за заявою ОСОБА_5 щодо шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 . Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що зазначене нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення. В червні 2017 року він, ОСОБА_4 , звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Стороною відповідача був поданий зустрічний позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 8 листопада 2018 року задоволено його позовні вимоги, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08.11.2018 року залишено без змін.
На виконання зазначеного рішення Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі спірної квартири.
Заявник зазначає, що з червня 2017 року по теперішній час у кримінальному провадженні не було проведено жодної процесуальної дії. Подальше утримання нерухомого майна під арештом порушує його права як законного власника.
За цих підстав, посилаючись на встановлену рішенням суду добросовісність набуття ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , вважає, що на сьогодні потреба у подальшому арешті цього майна відпала.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений, надав заяву про розгляд клопотання в його відсутність.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання та скасування арешту квартири АДРЕСА_1 не заперечував.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна, заслухавши позицію прокурора, а також безпосередньо дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Слідчим суддею встановлено, що Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002675 від 19.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме за фактом заволодіння шахрайським шляхом нерухомими майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04 липня 2017 року за клопотанням прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03 січня 2020 року слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

04 січня 2020 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 була винесена постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження. Постанова мотивована тим, що при закритті кримінального провадження слідчим не вирішено питання щодо арештованого в рамках даного кримінального провадження майна та долю речових доказів.

За положеннями частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді про накладення арешту від 04 липня 2017 року, накладаючи арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , слідчий суддя виходив з того, що вказана квартира, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, має значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про скасування арешту, слідчий суддя враховує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, тобто набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, слідчий суддя враховує позицію прокурора, який у судовому засіданні вважав можливим накладений за клопотанням прокурора арешт на вищевказану квартиру скасувати.
Таким чином, враховуючи тривалість досудового розслідування, протягом якого обмежуються права власника майна, незаконність набуття яким права власності на арештоване майно не встановлена, позицію прокурора, який у судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту, накладеного за його ж клопотанням, слідчий суддя вважає, що потреба в подальшому арешті цього майна відпала, а тому клопотання ОСОБА_4 можливо задовольнити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 4 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , в виді заборони розпорядження та відчуження зазначеної квартири.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 4 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , в виді заборони розпорядження та відчуження зазначеної квартири.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України 7 лютого 2020 року о 17-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1