Справа №345/5548/19
Провадження № 1-кп/345/147/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000997 про обвинувачення
ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 356 КК України
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:
27.12.2019 р. року до канцелярії Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст.125, ст. 356 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2019 року вказані матеріали кримінального провадження передані на розгляд судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 .
04.02.2020 року суддя ОСОБА_7 подав заяву про самовідвід у даному кримінальному провадженні. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 року заяву судді ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125, ст. 356 КК України задоволено, матеріали кримінального провадження передано до відділу документального забезпечення кримінальних проваджень (справ) та справ про адміністративні правопорушення - для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.
05.02.2020 року через розподіл автоматизованою системою документообігу суду кримінальне провадження за №0000997 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ст. 356 КК України, передано на розгляд судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 06.02.2020 року по даному провадженню призначено підготовче судове засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду. Вважає, що підстав для повернення обвинувального акту нема, як і нема підстав для закриття провадження.

Потерпілий, його представник та обвинувачений погодились з позицією прокурора.
Окрім того, потерпілий просить прийняти до розгляду в межах даного кримінального провадження цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків.
Вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та з додатками, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема для кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі дотримання прав потерпілого. Недотримання цих принципів є неприпустимим.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до правової позиції Верховного суду України (справа №5-328кс16 від 24.11.2016) важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Водночас обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, за змістом обвинувального акту ОСОБА_2 обвинувачується у «вчиненні самоуправства, тобто самовільному всупереч установленому законом порядку вчинення дій, правомірність яких оспорюються окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України».

Диспозиція інкримінованого обвинуваченому злочину за ст.356 КК України передбачає альтернативні об`єкти посягання: 1) інтереси громадянина; 2) державні інтереси; 3) громадські інтереси; 4) інтереси власника. Також диспозиція ст.356 КК України містить об`єктивну сторону, яка виражається шляхом здійснення альтернативних суспільно-небезпечних діянь: 1) правомірність яких оспорюються окремим громадянином; 2) правомірність яких оспорюються юридичною особою (підприємством, установою, організацією).

Водночас при сформульованій прокурором моделі злочину не можливо зрозуміти, у вчиненні яких дій обвинувачується ОСОБА_2 , тобто правомірність його дій оспорюється власне ким: чи окремим громадянином, чи підприємством, чи установою, чи організацією. А також не зрозуміло, у заподіянні шкоди саме чиїм інтересам обвинувачується ОСОБА_2 : чи інтересам громадянина, чи державним, чи громадським інтересам, чи інтересам власника.

Тобто, по суті слідчим і прокурором при пред`явленні ОСОБА_2 обвинувачення фактично повністю скопійовано диспозицію статті 356 КК України, що є неприпустимим з огляду на обов`язок прокурора сформулювати конкретне обвинувачення.

Отже, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК Українисудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Тобто вказане порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, взагалі перешкоджають розгляду обвинувального акту по суті та унеможливлюють за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням порушення визначеної законом процедури судочинства, що унеможливлює ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення, суд вважає, що обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами підлягають поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу.
В зв`язку з викладеним суд вважає, що обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування необхідно повернути прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 291, 314-317 КПК України,
у х в а л и в:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000997 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 356 КК України - повернути до Калуської місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК України для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляції протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя