Номер провадження: 11-сс/813/361/20
Номер справи місцевого суду: 521/2375/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2020 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000447 від 13 лютого 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з можливістю відвідування медичних закладів для отримання необхідних медичних обстежень та лікувань. Крім того, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Строк дії ухвали до 25 березня 2020 року включно.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має середню технічну освіту. Викладені обставини свідчать про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 цілком можливо забезпечити і більш м`яким запобіжним заходом у виді особистого зобов`язання.

Застосований до підозрюваного запобіжний захід позбавляє ОСОБА_8 можливості продовжити працювати на посаді експедитора в ТОВ «Майбуття», що поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

Крім того, захисник зазначив, що жоден з ризиків, передбачених ст.177 КПК України слідчим та прокурором не був доведений.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України за обставин викладених у клопотанні слідчого.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме:

-витягом з ЄРДР за №0000447 від 13 лютого 2020 року;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 лютого 2020 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14 лютого 2020 року, в ході якого потерпілий вказав, в тому числі і на ОСОБА_8 , як на особу, яка вчинила відносно нього злочини;

-протоколами огляду місця події та іншими письмовими доказами долученими до клопотання слідчого.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 . При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, тощо.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за вчинення якого, у разі доведеності вини, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Вказаний ризик підтверджується тими обставинами, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, а злочин відносно нього був вчинений із застосуванням фізичного насилля. Крім того, в своїй показаннях потерпілий зазначав, що неодноразово отримував погрози від ОСОБА_11 . Крім того, підозрюваний погрожував і членам його родини.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту цілком зможе запобігти вказаному ризику.

В судовому засіданні сторона захисту наголошувала, що до ОСОБА_11 можливо та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина та дружину. Крім того, захисник зазначив про незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

На думку апеляційного суду вказані обставини не можуть бути підставою для застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не зможе перешкодити ризику незаконного впливу та потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з урахуванням характеру та обставин злочинів, які інкримінуються ОСОБА_11 .

Проте апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчий суддя надав підозрюваному дозвіл на відвідування медичних закладів для отримання необхідних медичних обстежень та лікувань.

Крім того, апеляційний суд враховує пояснення ОСОБА_11 про те, що його син вже закінчив учбовий заклад, він знаходиться у працездатному віці та на теперішній час займається пошуком роботи, відповідно до здобутого фаху.

Доводи про те, що дружина ОСОБА_11 перебуває на його утриманні апеляційний суд також визнає неспроможними, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вона не може працювати з огляду на її стан здоров`я або з будь-яких інших причин.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що дружина та син підозрюваного ОСОБА_11 знаходяться на його утриманні апеляційний суд вважає надуманими і такими, що були викладені виключно з метою схилити апеляційний суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_11 можливо та необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку апеляційного суду такий запобіжний буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризику, передбаченого пунктом 3) ч.1 ст.177 КПК України, який був встановлений слідчим суддею і з існуванням якого погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2020 року, якою було відмовлено в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосований до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000447 від 13 лютого 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3