Справа № 341/1969/18
Провадження № 1-кп/349/27/20
У Х В А Л А
іменем України
16 червня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000298 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , який не працює, раніше судимого, останній раз 12 грудня 2019 року вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2020 року прокурор ОСОБА_4 повторно заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк його перебування під вартою закінчується, а судовий розгляд не завершено, заявлені ризики не зменшились з часу застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, оскількипрокурор не обґрунтував жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в черговий раз послався на ті самі підстави, які були впродовж усього періоду тримання під вартою ОСОБА_3 . Крім того, захисник та обвинувачений підтримали раніше подане клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та про часткове задоволення клопотання захисника , з огляду на таке.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2020 року, в черговий раз було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до 20 червня 2020 року , а також визначено заставу в розмірі 42 040 гривень.

Під час судового розгляду, за нормами ч.1 ст.331 КПК України, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість. Будучи природним воно має бути забезпечене підвищеним захистом у сфері кримінального судочинства, а тому й може бути обмежене лише при дотриманні загальноприйнятих принципів виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності.

За нормами ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді взяття під варту продовжується лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

В п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», вказав, що «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_3 перебуває під вартою з 28 листопада 2018 року, обвинувальний акт затверджено 29 листопада 2018 року та направлено для розгляду до Галицького районного суду Івано-Франківської області.

На розгляді в Рогатинському районному суді Івано-Франківської області кримінальне провадження перебуває з вересня 2019 року, де на теперішній час судом допитано лише потерпілого та двох свідків, присутність інших свідків для дачі показань сторона обвинувачення тривалий час не забезпечує, працівники поліції ухвали суду про здійснення приводу свідків не виконують.
З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що попередньо ув`язнений ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-фтизіарта з приводу діагностування у нього туберкульозу легень.
Згідно довідки виданої Манявською сільською радою Богородчанського району від 23 березня 2020 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали судового провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 знаходився у розшуку, впливав на свідків чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню.

Суд враховує, що аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

За таких обставин, враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, а також те, що ОСОБА_3 тривалий час перебуває під вартою, судовий розгляд кримінального провадження триває, його незадовільний стан здоров`я, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Разом з тим, враховуючи тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 конкретні обставини кримінального провадження, cуд вважає за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що прокурор, у разі встановлення під час судового розгляду кримінального провадження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з домашнього арешту на більш суворий.
Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 194, 196, 201-202, 205, 331 КПК України ,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою.

Задовольнити частково клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 .
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за першим викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Встановити строк дії ухвали 2 (два) місяці, тобто до 16 серпня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та направити для виконання Богородчанському відділенню поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво в цьому кримінальному провадженні.

Негайно звільнити з-під варти в залі суду обвинуваченого ОСОБА_3 та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України зобов`язати його прибути до місця свого реєстрації.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1