Справа № 461/2632/19
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

27.12.2019 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Львівської області ОСОБА_2 про арешт майна,
встановив:

слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002310 від 03 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Львівської області ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , наступне майно:

1)Ноутбук адміністратора марки «НР»;

2)Рахунок фактура №СФ-0000589 від 28.11.2019;

3)Акт №09-0000589 здачі прийняття робіт;

4)Зошит з чорновими записами;

5)Аркуш паперу з надписом «Михайло »;

6)Візитка «Космолот»;

7)Грошові кошти у сумі 1250 гривень;

8)Копія витягу з реєстру на ТзОВ «М.С.Л.» на 3 арк.;

9)Копія документів на 10 арк.;

10)Аркуш паперу з рукописним надписом чорнильною ручкою синього кольору «17-33-67-08-56-17-18»;

11)П`ять системних блоків.

Клопотання мотивує тим, що вказані речі (предмети) мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речові докази, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Прокурор, згідно матеріалів клопотання, просить розгляд справи проводити без його участі.

Володілець вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР у зв`язку з тим, що невстановлені особи, діючи умисно з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" № 1334-VI від 15.05.2009 року, у невстановлений період часу по даний час організували діяльність мережі гральних закладів, розташованих на території Львівської області за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , де з використанням спеціального комп`ютерного обладнання надають послуги азартного характеру, а саме доступ до онлайн-казино, під виглядом розповсюдження миттєвих лотерей « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто своїми діями здійснюють заборонену господарську діяльність, пов`язану з організацією, проведенням та наданням можливості доступу відвідувачам даних закладів до азартних ігор.

20 грудня 2019 року, в порядку ст. 233 КПК України, з метою безпосереднього переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а саме зайнятті незаконним гральним бізнесом, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено вищевказані речі та предмети.

Відтак, з матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені речі та документи могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, могли бути використані під час вчинення ймовірного злочину, потребують додаткового дослідження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилучених предметів має важливе значення для кримінального провадження, а майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, які вказують на ймовірне вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , наступне майно: ноутбук адміністратора марки «НР»; рахунок фактуру №СФ-0000589 від 28.11.2019; акт №09-0000589 здачі прийняття робіт; зошит з чорновими записами; аркуш паперу з надписом « ОСОБА_3 НОМЕР_1 »; візитку «Космолот»; грошові кошти у сумі 1250 гривень; копію витягу з реєстру на ТзОВ «М.С.Л.» на 3 арк.; копію документів на 10 арк.; аркуш паперу з рукописним надписом чорнильною ручкою синього кольору «17-33-67-08-56-17-18»; п`ять системних блоків.

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити заінтересованих осіб(володільця) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1