Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/2347/18
Провадження № 1-кп/490/229/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, утримує неповнолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 08 січня 2018 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись на зупинці громадського транспорту "Інгульська" в м. Миколаєві, знайшов раніше загублений ОСОБА_6 мобільний телефон LGKF300 з ІМЕІ: НОМЕР_1 , із сім-карткою мобільного оператора "Lifecell", до якої прив`язаний номер телефону НОМЕР_2 , який використовувався ОСОБА_6 для проведення фінансових операцій по банківським рахункам № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк".
18 січня 2018 року ОСОБА_4 отримавши на номер телефону НОМЕР_2 смс-повідомлення про надходження на банківський рахунок № НОМЕР_3 грошових коштів, за допомогою операції "Зняття готівки в банкоматі без картки" та вказаного номеру телефону о 13:47 годині через банкомат розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 74/4 одержав з вказаного рахунку належні ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1.200 гривень.

24 січня 2018 року ОСОБА_4 отримавши на номер телефону НОМЕР_2 смс-повідомлення про надходження на банківський рахунок № НОМЕР_4 грошових коштів, за допомогою операції "Зняття готівки в банкоматі без картки" та вказаного номеру телефону, о 15:11 годині через банкомат розташований за адресою: м. Миколаїв, Одеське шосе, 53-а, одержав з вказаного рахунку належні ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 3.000 гривень.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті, визнав повністю.

Він пояснив, що 08 січня 2018 року на зупинці громадського транспорту "Інгульська" в м. Миколаєві, знайшов мобільний телефон із сім-карткою номер НОМЕР_2 .
Потім він дізнався, що на вказаний номер приходять повідомлення про зарахування коштів на банківській рахунки. Отримавши такі повідомлення, 18 січня 2018 року він зняв з відповідного рахунку 1.200 гривень, а 24 січня 2018 року ще 3.000 гривень.
Наразі у скоєному він кається, викрадені гроші повернув власнику, в подальшому злочинів вчиняти не буде.

4. Потерпілий під час судового розгляду, в свою чергу підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини.

При цьому він зазначив, що наразі шкода йому відшкодована, жодних претензій до обвинуваченого він не має.

Враховуючи, що наведені покази повністю узгоджуються поміж собою, а також - із фактами викладеними в обвинувальному акті, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за наведених вище обставин доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

5. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення виходили з того, що кожен випадок зняття грошей з банківського рахунку потерпілого утворюють окремий (самостійний) злочин, щодо іншого випадку.

За такого, факт зняття грошей з рахунку потерпілого 24 січня 2018 року, публічне обвинувачення визначило як окремий злочин, та кваліфікувало його як крадіжку вчинену повторно.

6. Проте, з правильністю такої кваліфікації погодитись неможливо.

Так, вказані в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення злочину, правильність відображення яких підтверджена обвинуваченим та потерпілим свідчать про те, що:

-в цьому випадку зняття грошей відбувалось у тотожній спосіб;

-для зняття грошей використовувався один засіб;

-гроші викрадались в одного потерпілого;

-викрадення грошей здійснювалось з вкрай незначним проміжком часу.

Таке доводить, що обвинувачений, випадково отримавши доступ до банківських рахунків потерпілого, з самого початку вирішив використати цю обставину для систематичного незаконного збагачення за рахунок ОСОБА_6 .

Цю тезу також підтверджує й той, визнаний усіма сторонами факт, що отримавши телефон потерпілого з відповідною сім-карткою, обвинувачений не обернув це майно на свою користь, а залишив його собі як засіб для заволодіння більш цінним майном.

Отже, до вчинення першого з низки тотожних діянь ОСОБА_4 усвідомлював, що для реалізації його злочинного наміру необхідно вчинити декілька діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру.

Відповідно до частини 2 статті 32 Кримінального Кодексу України, за такого тотожні злочинні діяння ОСОБА_4 утворюють єдиний продовжуваний злочин; повторність в його діях відсутня.

7. Відповідно до пункту 18 Постанови № 5 від 29 червня 1990 року /з послідуючими змінами/ Пленуму Верховного Суду України "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", при наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин, ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

При цьому, відповідно до правової позиції сформульованої у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2017 року у справі «Ростовцев проти України» та Постанові Великої палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 756/5578/15-к, поняття «обставини», використане у частині 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України, розповсюджується лише на фактичні обставини справи та не включає в себе їхню кримінально-правову кваліфікацію.

З огляду на це, за обставин цієї справи суд вважає за необхідне встановивши визнані сторонами факти, перекваліфікувати дії обвинуваченого на частину 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Посилання ж, про окрему кваліфікацію епізоду від 24 січня 2018 року, суд вважає за необхідне з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення виключити.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

8. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, сприяння у розкритті злочину та розгляді кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди.

9. Обставин, що обтяжують його покарання, під час розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 1 статті 185 цього Кодексу, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.

10. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

11. Вивченням даних про особу винного встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, має законне джерело доходів, на обліку в лікаря психіатра не перебуває.

Ту обставину, що ОСОБА_4 з 2007 року перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері, суд вважає такою, що не може бути покладеною у підґрунтя судового рішення, оскільки з наданих суду характеристик вбачається, що наразі протягом тривалого часу наркотичні засоби він не вживає, алкоголем не зловживає.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, а також позицію потерпілого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, у межах, що максимально наближеними до мінімальних.

Вирішення питання про речові докази.

12. Речовий доказ у справі - мобільний телефон LGKF300 з ІМЕІ: НОМЕР_1 , як предмет, що не містить слідів кримінального правопорушення - на підставі пункту 1 частини 6 статті 100 КПК України слід повернути потерпілому.

13. CD-R - диск, визнаний речовим доказом постановою слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_9 - на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирішення цивільного позову.

14.В межах цього кримінального провадження під час підготовчого судового засідання, потерпілий подав до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого відшкодування завданої злочином шкоди.

У суді потерпілий зазначив, що цей позов не підтримує та просить залишити його без розгляду.

Відповідно до частини 5 статті 128 Кримінального Процесуального Кодексу України, пункту 5 частини 1 статті 257 Цивільного Процесуального Кодексу України, за таких обставин поданий позов підлягає залишенню без розгляду.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1.020 гривень) .

Речовий доказ у справі - мобільний телефон LGKF300 з ІМЕІ: НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_6 .

CD-R - диск - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

18.11.2019