Справа № 461/3705/20
Провадження № 1-кс/461/2924/20
У Х В А Л А

08.05.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури області ОСОБА_4 від 6 квітня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0000911 від 12.09.2019, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся до слідчого судді зі скаргою, на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури області ОСОБА_4 від 6 квітня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0000911 від 12.09.2019. Просить скасувати вищезазначену постанову, мотивуючи тим, що вона є незаконною, такою, що порушує його права та законні інтереси. Вказує на те, що слідчими суддями Галицького районного суду м. Львова неодноразово виносилися ухвали про скасування постанов про відмову у визнані потерпілим, однак слідчими та прокурорами повторно виносять постанови про відмову у визнанні потерпілим. Просить скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки; однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до вимог ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000911 від 12.09.2019.

Згідно ухвал слідчих судді Галицького районного суду м. Львова від 20.02.2020, 24.02.2020, 02.03.2020 та 05.03.2020 зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

За результатами розгляду клопотання прокурором першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури області ОСОБА_4 від 6 квітня 2020винесена постанова про відмову у визнані потерпілим.

Однак, слідчий суддя з таким висновком слідчого не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

Згідно ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частина 2 статті 127 КК України передбачає відповідальність за катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, або з метою покарати його чи іншу особу за дії, скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості.

Суб`єктом даного злочину є осудна особа, яка досягла 16-річного віку.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується умисною формою вини та наявністю спеціальної мети спонукати потерпілого або іншу особу вчинити дії, що суперечать її волі.

Частина 1 статті 135 КК України передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суб`єктом даного злочину є особа, яка досягла 16-річного віку і зобов`язана піклуватися про особу, що перебуває в небезпечному стані або особа, яка своїми діями поставила потерпілого в небезпечне для життя становище.

Суб`єктивна сторона цього злочину виражається в прямому умислі. «Завідомість», про яку зазначено у ст. 135 КК, означає, що винний усвідомлює, що інша особа, знаходиться в небезпечному для життя стані, що він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу і відмовляється від цього. Якщо особа не усвідомлює, що інша особа знаходиться в небезпечному для життя стані, то відповідальність не настає. Так, водій автомобіля, який збив пішохода та, переконавшись у тому, що той мертвий, залишив його на дорозі, - не відповідатиме за цей злочин.

Виходячи з кримінально-правової характеристики кримінальних правопорушень передбачених ст.127, ст.135 України, такі кримінальні правопорушення характеризуються завданням шкоди потерпілій особі, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що в такій категорії справ встановлення неправомірних дій, наслідків у виді шкоди та причиного зв`язку можливе лише в ході досудового розслідування з участю потерпілого.

Натомість, як убачається із оскаржуваної постанови, висновком прокурора про відмову у визнані потерпілим є те, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000911 на даний час не встановлено, що ОСОБА_3 завдано будь-якої моральної, фізичної або майнової шкоди, а також у клопотаннях ОСОБА_3 щодо залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні, таких обставин не наведено.

Відмовляючи у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, прокурор обмежився цитуванням норм КПК України, однак, мотивів такої відмови не навів. Із змісту оскаржуваного рішення слідчого не вбачається, які конкретно відомості має на увазі слідчий чи які доводи заявника він не приймає до уваги.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного кримінального-процесуального закону можна зробити висновок, що у випадку відмови у визнанні особи потерпілою, обов`язком слідчого, прокурора спростувати вищевказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами.

Натомість, дана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже не є вмотивованою.
Таким чином, розглядаючи клопотання ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, прокурор зобов`язаний був винести вмотивовану постанову, а не обмежуватись формальним викладом процесуального рішення.

Прокурору належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність завданої кримінальним правопорушенням фізичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди. В залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи і доводів заявника.
Крім цього, поза увагою прокурора залишився той факт, що ухвалами слідчих суддів неодноразово було зобов`язано слідчого та/або прокурора розглянути клопотання ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні та вирішити питання процесуальної участі у кримінальному провадженні №0000911 від 12.09.2019.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, то відповідно до ст.ст. 303, 307 КПК України слід зобов`язати прокурора виконати вимоги ст.55 КПК України про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000911 від 12.09.2019, із врученням останньому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

скаргу задовольнити.
Скасувати постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури області ОСОБА_4 від 6 квітня 2020 про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0000911 від 12.09.2019.
Зобов`язати прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури області ОСОБА_4 , або іншого прокурора, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, виконати вимоги ст.55 КПК України про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000911 від 12.09.2019, із врученням останньому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Повний текст ухвали проголошено 12.05.2020 року о 10 год. 30 хв.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .