04.03.2020
Справа № 359/389/20
Провадження № 1-кп/359/284/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

04 березня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні з технічною та відео фіксації в залі суду кримінальне провадження №0001904, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2019, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київська області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:
16.11.2019, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область м. Бориспіль вул. Київський Шлях, 2-К, в приміщенні ТОВ «Автосервіс», отримав в касі підприємства квитки для проїзду з метою їх подальшого продажу пасажирам на маршруті №474 за напрямком «Бортничі-Київ» на суму 4008 грн. 00 коп., тобто йому було ввірено майно, стосовно якого ОСОБА_6 здійснював повноваження щодо його розпорядження, після чого у останнього виник злочинний умисел спрямований на привласнення грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації квитків для проїзду, тобто майна яке було ввірено ОСОБА_4 та перебувало у його віданні.
Однак, ОСОБА_4 будучи матеріально-відповідальною особою за майно, яке було йому ввірено та перебувало у його віданні, діючи умисно, з метою обернення грошових коштів отриманих від продажу квитків пасажирам на маршруті №474 за напрямком «Бортничі-Київ» на свою користь, з корисливих мотивів, 16.11.2019, реалізовуючи свій злочинний умисел, привласнив отримані від продажу квитків для проїзду пасажирів на маршруті №474 за напрямком «Бортничі-Київ» грошові кошти, які перебували в його віданні, належні ТОВ «Автосервіс» в сумі 3683 грн. 00 коп.
В подальшому, 17.11.2019, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне привласнення грошових коштів отриманих внаслідок реалізації квитків для проїзду, тобто майна яке було йому ввірено та перебувало у його віданні, перебуваючи за адресою: Київська область м. Бориспіль вул. Київський Шлях, 2-К, в приміщенні ТОВ «Автосервіс», отримав в касі підприємства квитки для проїзду з метою їх подальшого продажу пасажирам на маршруті №474 за напрямком «Бортничі-Київ» на суму 4216 грн. 00 коп., тобто йому було ввірено майно, стосовно якого ОСОБА_6 здійснював повноваження щодо його розпорядження.
Однак, ОСОБА_4 будучи матеріально-відповідальною особою за майно, яке було йому ввірено та перебувало у його віданні, діючи умисно, з метою обернення грошових коштів отриманих від продажу квитків пасажирам на маршруті №474 за напрямком «Бортничі-Київ» на свою користь, з корисливих мотивів, 17.11.2019, реалізовуючи свій злочинний умисел, привласнив отримані від продажу квитків для проїзду пасажирів на маршруті №474 за напрямком «Бортничі-Київ» грошові кошти, які перебували в його віданні, належні ТОВ «Автосервіс» в сумі 4216 грн. 00 коп.
Так, ОСОБА_4 будучи матеріально-відповідальною особою за майно, яке було йому ввірено та перебувало у його віданні, незаконно привласнив грошові кошти, належні ТОВ «Автосервіс», на загальну суму 7899 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у привласненні чужого майна, яке було йому ввірено та перебувало у його віданні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
У ході досудового розслідування кримінального провадження №0001904, 27.12.2019 між представником потерпілого який діє на підставі довіреності ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , було укладено угоду про примирення. Із змісту якої вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт примирення між потерпілим та обвинуваченим, а також щире каяття обвинуваченого та активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, крім того повне відшкодування обвинуваченим завданої ним матеріальної шкоди потерпілому ТОВ «Автосервіс».

Також узгоджено, що при затвердженні угоди про примирення ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України зрозумілі та роз`яснені наслідки невиконання угоди про примирення.

Представник потерпілого та обвинувачений повідомили, що укладена ними угода про примирення є добровільною, ні фізичного, ні психологічного тиску до них не застосовувалось.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладену угоду про примирення, визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та просив суд затвердити укладену між ним та представником потерпілого угоду про примирення, пояснивши, що наслідки затвердження даної угоди йому відомі та зрозумілі.

У підготовчому судовому засіданні представник за договором потерпілого ОСОБА_5 зазначив, що він підтримує угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим, а також вказав, що претензій до обвинуваченого ні морального, ні матеріального характеру немає. Зі ст. 473 КПК України ознайомлений, наслідки угоди йому зрозумілі. Угода про примирення укладена ним добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури вважає можливим затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні, як такої, що відповідає вимогам КПК України.

Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у привласненні чужого майна, яке було йому ввірено та перебувало у його віданні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України обвинувачений визнає вину в обсязі пред`явленому обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди про примирення судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам потерпілого, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що покарання сторонами угоди про примирення визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_4 даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, перевіривши угоду про примирення укладену між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 суд приходить до висновку, що умови угоди: не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження та погодили вид покарання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена, 27.12.2019 між представником потерпілого ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 1 ст. 191 КК України, суд, -
у х в а л и в:
Угоду про примирення, укладену 27.12.2019 між представником потерпілого який діє на підставі довіреності ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., на користь держави.

Засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплатити суму штрафу на користь держави України (одержувач коштів: Борисп.УК/Бориспіль/21081100, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0010004, код класифікації доходів: 21081100), - в місячний строк з моменту набрання вироком суду законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1