Справа№751/2470/20
Провадження №1-кс/751/765/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2020 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засіданні скаргу ОСОБА_3 (у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, де просить скасувати, як незаконну постанову від 08.04.2020 року про відмову в задоволенні клопотання № 43 від 06.04.2020; зобов`язати прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 вчинити слідчі дії, які зазначені в клопотанні № 43 від 06.04.2020 року.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в проваджені слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження № 0000247, внесене до ЄРДР 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України.

Скаржник звернувся з клопотанням № 43 від 06.04.2020 року до процесуального прокурора, яким просив прокурора вчинити певні слідчі дії.

10 квітня 2020 року надійшов лист з Чернігівської обласної прокуратури № 15-2613-19 від 08.04.2020 року, яким надіслано постанову від 08.04.2020 року про відмову в задоволені клопотання.

Свою відмову прокурор мотивує тим, що скаржник не є потерпілим у даному кримінальному проваджені, а тому не має права заявляти відповідне клопотання.

Також прокурор в обґрунтування своєї позиції послався на те, що він не зобов`язаний вчиняти слідчі дії, оскільки такі дії повинен вчиняти слідчий.

Вважає таку позицію прокурора протиправну, а постанову не законну та таку, що порушує його процесуальне право, як потерпілого.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого йому не вручалась. З заявою про залучення його до провадження, як потерпілого, не звертався.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вислухавши скаржника та прокурора, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, в проваджені Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000247, внесене до ЄРДР 15.11.2019 року за заявою ОСОБА_3 щодо службової недбалості прокурора Чернігівської місцевої прокуратури, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України.

06.04.2020 ОСОБА_3 звернувся до процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_6 з клопотанням, де просив прокурора, в межах своїх повноважень, визначених ст. 36 КПК; України вчинити дії, спрямовані на проведення досудового розслідування в розумні строки, а саме допитати свідків. Про прийняте рішення за його клопотанням просив повідомити його в строк та спосіб, визначений ст. 220 КПК України.

Постановою про відмову в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на Чернігівську область, прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 від 08.04.2020, у задоволенні клопотань за заявника ОСОБА_3 від 06.04.2020 щодо проведення особисто прокурором слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000247 від 15.11.2019 відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , прокурор виходив з того, що особи, які мають процесуальний статус заявника у провадженні, відповідно до ст.ст. 60, 220 КПК України не уповноважені заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій. Крім того, прокуратура не є органом досудового розслідування, до компетенції якого належить здійснення розслідування злочинів. Проведення слідства закріплено безпосередньо за органами Державного бюро розслідувань (ст. 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до положень ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно вимог ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, які не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва уповноважений в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Необхідність проведення вказаних дій прокурор визначає самостійно, а їх проведення повинно бути процесуально виправданим, чи коли проведення процесуальної дії покладено кримінальним процесуальним законодавством виключно на прокурора.

Крім того, як вбачається з витягу з ЄРДР, кримінальне провадження № 0000247 від 15.11.2019, 17.04.2020 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За таких обставин, вважаю постанову прокурора від 08.04.2020р. про відмову у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_3 такою, що за своїм змістом відповідає положенням ст.ст.110, 220 КПК України, винесена з врахуванням положень засад кримінального провадження, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 (у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України) відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий cуддя ОСОБА_1