18.06.2020
Справа № 359/3418/19
Провадження № 1-кп/359/156/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0000641, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2018, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кулинічі Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Линецьким відділом ГУМВС України в Харківській області, 22.03.2011,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
04.11.2018, близько 19 години 20 хвилин, ОСОБА_12 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху по проїзній частині вулиці Київський Шлях, в районі будинку №214 м. Борисполі Київської області, у смузі для руху в бік м. Харкова, у порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та п. 2.3 д) ПДР України, відповідно до якого «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, унаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, у порушення вимог п. 12.3 ПДР України, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п. 12.4 ПДР України, згідно з яким «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», та п. 18.1 ПДР України, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», рухаючись із перевищенням максимально дозволеної в населеному пункті швидкістю руху приблизно 90-100 км/год., маючи можливість заздалегідь виявити небезпеку для руху, яку йому становив пішохід ОСОБА_17 , який перетинав проїзну частину вулиці Київський Шлях з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, в межах дорожньої розмітки «пішохідний перехід», не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_17 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_17 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Бориспільській центральній районній лікарні Київської області.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №21/454/тр від 04.03.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_17 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалося шоком та крововтратою, на що вказують ушкодження, описані у висновку. У момент первинного контакту із транспортним засобом потерпілий перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні тіла, ймовірно в кроковому положенні (можливо в статиці) та був обернений лівою боковою, можливо дещо задньою поверхнею тіла до транспортного засобу. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупу спирти та їх ізомери не виявлені.
Порушення водієм ОСОБА_12 вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д), 12.3, 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_17 .
Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_17 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, фактично не визнає. Надав показання про те, що порушив Правила дорожнього руху України, унаслідок яких загинула людина. Однак, не визнає пред`явлені в обвинувальному акті фактичні обставини порушення ПДР, а саме те, що він перевищив швидкість дорожнього руху, та перебування потерпілого на пішохідному переході. ОСОБА_12 надав показання про те, що 04.11.2018 він перебував у м. Києві. Цього дня він мав намір повертатися додому в м. Харків. За допомогою своєї подруги він виставив оголошення на «BlaBlaCar», щоб не їхати порожнім автомобілем. Він був за кермом автомобіля «Mercedes Benz 111CDI». Від станції метро «Харківська» у м. Києві він з пасажирами виїхав близько 18.00 - 18.30 год. Прямував до м. Харкова через м. Бориспіль. В автомобілі перебувало 4 пасажири. Перебуваючи біля метро «Харківська», двічі телефонував пасажирці, яку повинен був забрати в м. Борисполі біля «Макдональдсу». Під час руху по трасі «Київ-Харків», коли він проїжджав поворот до аеропорту «Бориспіль», йому зателефонувала пасажирка, яка чекала біля «Макдональдса». Він відповів їй на телефонний дзвінок, на що одна з пасажирок, що сиділа на задньому сидінні, зробила йому зауваження з приводу того, що він розмовляє по телефону. Зупинився на АЗС, що на в`їзді до м. Борисполя та здійснив телефонний дзвінок пасажирці, яка на нього чекала біля «Макдональдса». Він увімкнув музику на телефоні, одягнув навушники та поклав свій мобільний телефон до полички, почав рух далі. На в`їзді до м. Борисполя та на виїзді з нього був затор. Жінка, яку обвинувачений підібрав у м. Борисполі, сіла на переднє пасажирське сидіння поруч з ним. Він почав рухатися далі в напрямку м. Харкова. Перед ним рухалися інші автомобілі. Рух автомобілів в обох напрямках був затяжний. По м. Борисполю світлофори працювали, він зупинявся більше двох разів. Час доби був темний. Освітленням дороги було його ближнє світло фар. По лівій стороні дороги, у місці ДТП, було вуличне світло. Правий бік дороги не освітлювався. При наближенні до зупинки «Каховська», що на виїзді із м. Борисполя, перед його автомобілем, на відстані 30-40 метрів, рухався легковий автомобіль темного кольору, який засвітив фарами і він побачив хлопця в камуфляжній формі із рюкзаком на плечах, який стояв на роздільній смузі. Перед наїздом на вказаного пішохода він рухався зі швидкістю близько 40-50 км/год. Зустрічний транспорт рухався приблизною зі швидкістю руху 30-40 км/год. Був великий потік машин. Яка відстань була між автомобілями, він не знає. Дорога, по якій він рухався, містить по одній смузі руху в кожному напрямку. Він рухався в бік м. Харків , у правій частині дороги. Пішохід стояв боком, відносно нього та спиною до правої проїзної частини смуги руху. Він бачив хлопця, що стояв на розділовій смузі до стертої лінії зебри, близько 8 метрів. Він побачив пішохода на відстані близько 18-20 м від свого автомобіля. Коли він під`їхав до пішохода, останній зробив декілька кроків назад, на смугу руху, по якій рухався. Він почув хлопок і побачив відсутність дзеркала з лівої боку керованого ним автомобіля. Він не одразу зрозумів, що сталося. Екстреної зупинки ним виконано не було. Він не встигнув відреагувати щоб уникнути зіткнення, оскільки відстань була малою. Зупинив свій автомобіль в районі регульованого пішохідного переходу, де був світлофор. Від почутого хлопку він проїхав близько 10 метрів, після чого зупинив автомобіль. Він вийшов із автомобіля і побіг до потерпілого. ДТП сталося приблизно о 20 годині. У салоні його автомобіля перебувало 5 пасажирів. Відеореєстратор у його автомобілі не працює. Потік автомобілів, які рухалися, не надавали пішоходу переваги в перетині дорожньої смузі. Бокова відстань між автомобілями була приблизно рівною. Потерпілий, стоячи на розділовій смузі, не становив перешкоди в проїзді. Він не бачив обличчя потерпілого, бо той стояв боком та не зрозумів, чи хотів потерпілий перейти через смугу руху проїзної частини, по якій рухався. Дорожню розмітку зебру він побачив уже після того, як зіткнувся з пішоходом. Усього було 3 пішохідних переходи. Розмітку двох пішохідних переходів було гарно видно, а місця ДТП розмітку було стерто, знаків не було. Він дорожню обстановку руху контролював. Відстань та напрямок руху від розділової смуги руху до моменту ДТП він не змінював. Будь-яке випередження автомобілів на тій ділянці руху не можливе. Моменту, як потерпілий потрапив на розділову смугу руху, він не бачив. Візуально виявив потерпілого вже на розділовій стороні. На його автомобілі були пошкодження у виді: розбитого лобового скла та відізвання бокового дзеркала. Хлопець лежав в заїзному узбіччі, яке веде до зупинки громадського транспорту. До потерпілого збіглися люди, які зібралися навколо та зупиняли автомобілі, що їхали в попутному напрямку. Він почав викликати «швидку», але йому хтось із натовпу людей сказав, що «швидку допомогу» викликали. Після цього він зателефонував рідним та адвокату. Враховуючи, що обвинувачений та інші люди не знали, що робити, не займали потерпілого, щоб не нашкодити. «Швидка допомога» приїхала разом із патрульною поліцією та забрала потерпілого до лікарні. Близько 22.00 23.00 год., приїхала слідча група м. Борисполя. Працівники зробили заміри, після чого його доставили до лікарні для відібрання зразків крові на визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. По мобільному телефону він в момент наїзду на пішохода, не розмовляв. У даній лікарні були батьки та родичі потерпілого хлопця. До кабінету, у якому в нього відбирали зразки крові, зайшов брат потерпілого та повідомив, що хлопець помер. На наступний день слідчий із ОСОБА_18 зателефонував і надав йому контактні дані іншого слідчого із м. Києва. Він поїхав до слідчого відділу м. Києва, здав документи та надав автомобіль для проведення експертизи, після чого слідчий сказав, що його викличуть. Лише через два тижні він повторно був викликаний до слідчого, де він надав свої пояснення. Він разом із своїм захисником, попросили слідчого надати номер телефону батька чи брата потерпілого, щоб попросити вибачення та надати матеріальну допомогу. Однак, слідчий сказав, що їм краще не зв`язуватися із родичами потерпілого, бо вони настроєні негативно, і тому розмови із ними не відбудеться. Крім того, слідчий сказав, щоб обвинувачений купив запчастини до автомобіля, а саме: крило, фару та дзеркало для проведення слідчого експерименту. Після цього, йому ніхто не телефонував та не викликав на будь-які слідчі дії. Лише згодом йому зателефонував слідчий, щоб останній приїхав до м. Києва для дачі показів. В цей день йому вручили підозру та взяли під варту. Після ДТП він був працевлаштований водієм на хлібозавод, бо у останнього є родина, яку потрібно було забезпечсувати, а його автомобіль був арештований та знаходився на штраф майданчику. Пасажири, які сиділи на задніх сидіннях його автомобіля під час ДТП, не могли із свого місця бачити спідометр через висоту торпеди. Щоб побачити спідометр, потрібно стати і заглянути на перед торпеди. Заявлений потерпілим цивільний позов він визнає частково, а саме в сумі 200-300 тисяч гривень.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_12 не визнає себе винними, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 надав наступні показання, що ОСОБА_17 є його сином. 04.11.2018 ОСОБА_19 відвідував свою бабусю в м. Борисполі. Цього дня, близько 19.00 год. він зателефонував своєму синові та дізнався від останнього, що той вийшов від бабусі та направився їхати до дому в м. Київ. Близько 19.15 год. з телефона ситна ОСОБА_19 зателефонувала стороння людина і запитав: «Ви хто?». Йому відповіли, що мобільний телефон знайшли на землі і промовили: «що ви мабуть батько хлопця, якого збила машина, і на даний час ОСОБА_19 повезли до реанімації у тяжкому стані». Він разом із старшим сином, із м. Києва приїхав до Бориспільської ЦРЛ та зайшов до реанімації. Його син - ОСОБА_20 ще був живий, серце якого билося, але стан ОСОБА_19 був тяжкий. Він викликав інших лікарів для надання ОСОБА_19 кваліфікованої допомоги. Близько 22.00 год. з`явилися працівники поліції. О 23.55 ОСОБА_19 помер. Працівники поліції повідомили, що ДТП сталося на нерегульованому пішохідному переході. Тривалий проміжок часу слідчий його не викликав та постійно говорив для нього не зрозумілі речі: «ніби приїде адвокат із ОСОБА_21 і справа закриється». Почувши це, він почав самостійно шукати свідків ДТП. Заявлений ним цивільний позов потерпілий підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його з підстав, зазначених в ньому. Зауважив, що обвинувачений не вибачився перед родиною померлого, він хоче, щоб обвинувачений поніс покарання за вчинений ним злочин.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 надала наступні показання, що ОСОБА_17 є її сином. 04.11.2018 вона перебувала на роботі в м. Києві. Близько 19.00 год. їй зателефонував чоловік ОСОБА_8 та повідомив, що їхній син ОСОБА_19 знаходиться у реанімації Бориспільської ЦРЛ. Потерпіла одразу поїхала до лікарні. Вона телефонувала в нервово-хірургічне відділення, приїхали лікарі із Києва. На той час у ОСОБА_22 був тиск 40/20, лікарі сказали, що оперувати вони ОСОБА_19 не можуть. Після цього ОСОБА_9 викликала свого священика, щоб останній помолився. Із працівників поліції приїхала та бригада, що були на місці ДТП. Після чого до коридору вийшов лікар із словами: «Не кричіть: ОСОБА_19 помер!». Півроку ОСОБА_9 чекала вибачення з боку обвинуваченого. Вибачення вона від ОСОБА_23 не отримала. Каяття обвинувачений не висловив потерпілій. Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого не пред`явила.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_24 , яка показала, що працює продавцем у магазині, що знаходиться в м. Борисполі, вул. Київський шлях №214, напроти зупинки громадського транспорту, ділянки дороги: вул. Київський шлях - вул. Каховська, з правого боку дороги, із виїзду із м. Борисполя. 04.11.2018 вона працювала в магазині, почула звук - «хлопок». Вона зрозуміла, що щось сталося і разом із людьми, вийшла із магазина на вулицю. Близько 19.00 годин вона побачила, що через дорогу, напроти магазина, лежить чоловік, коло нього знаходилося багато людей, так як саме у той час люди їхали на роботу, стояли, чекали на розвозку до аеропорту «Бориспіль». Швидка допомога приїхала дуже швидко, хто її викликав, їй не відомо. Чоловік лежав на дорозі на спині, далеченько від пішохідного переходу. Вона бачила, що люди надавали йому первину допомогу. Вона зрозуміла, що молодий чоловік у камуфляжному одязі переходив дорогу на пішохідному переході і його збила машина. Пішохідний перехід гарно видно, він дуже великий. Там знаходиться зебра із 2012 року, яка була завжди і на даний час є та освітлюється ліхтарями. Коли вона вийшла на вулицю, там було добре освітлення дороги і взагалі для пішоходів і водіїв, на її думку, добре освітлення дороги. Магазин від того пішохідного переходу знаходиться на відстані 2 м. Поруч із своїм магазином, вона бачила автомобіль, старий «Мерседес». Це було тоді, коли вона поверталася до дому. З приводу того, що сталося, їй розповідав ще якійсь чоловік, який зайшов до магазину та промовив: «Бачив, що сталося, а саме, переходив дорогу хлопець на пішоході і ось так збили. У момент наїзду на хлопця він був по середині дороги». Хто той чоловік, їй не відомо. Від інших людей, які заходили до магазину, вона чула, що хлопець який переходив дорогу, був у наушниках. Разом із цим, особисто вона наїзду не бачила, оскільки перебувала на робочому місці в магазині і лише після почутого звуку у виді «хлопку» вийшла на вулицю.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_25 , який дав показання, що 04.11.2018, коли сталося ДТП, він був в автомобілі «Mercedes Benz 111CDI», під керуванням ОСОБА_12 . Свідок сидів на задньому ряду, з правого боку. Він їхав в м. Харків через програму «BlaBlaCar». На місце відправлення він приїхав близько 17.40 год. Чекали якихось людей, які запізнювалися. Виїхали вони із м. Києва близько 18.30 год. Він намагався заснути, оскільки їхав після роботи та був втомлений. При виїзді з м. Києва пасажирів було 4. У м. Борисполі підсів ще 1 пасажир. Усього у автомобілі із водієм було 6 людей. Обставин ДТП він не бачив. Моменту удару він не бачив, оскільки не слідкував за дорогою. Однак, свідки ДТП йому повідомили, що хлопця збили на пішохідному переході. Всю дорогу вони їхали швидко, близько 90 км/год. Водій увесь час розмовляв по телефону. Швидкість руху в м. Борисполі була не постійна, від 90 км/год. На світлофорах водій зменшував швидкість і знову набирав її. Він бачив, що їдучі в м. Бориспіль, водій тримав у руці мобільний телефон та практично всю дорогу розмовляв по ньому. Він чув як водій розмовляв по телефону, на що одна пасажирка зробила обвинуваченому зауваження. Дорогою у м. Борисполі вони забрали ще якусь жінку та продовжили рух. Через незначний проміжок часу свідок відчув удар та значне занесення автомобіля. Він відкрив очі, намагаючись фізіологічно схопитися за поручень. Він не зрозумів, що сталося. До них повернулася жінка, яка сиділа не передньому сидінні, біля водія та запитала: «Усе добре? Ми збили людину». Після цього, як водій автомобіля зупинився на узбіччі, вийшов та побіг до потерпілого. Обвинувачений розмовляв по телефону, кому він телефонував, не відомо. Однак, первину допомогу обвинувачений потерпілому не надавав, швидку допомогу він не викликав. Він за водієм теж пішов до місця ДТП та побачив хлопця, до якого підійшло багато людей. Дві жінки почали надавати первину допомогу потерпілому, перевернувши останнього на спину та підклали під голову рюкзак. Хлопець був без свідомості. Він повернувся до автомобіля, щоб забрати свої речі та побачив, що автомобіль, на якому вони їхали, мав розбите переднє ліве крило та скло. Бачив гальмівний шлях, який був здійснений за переходом, де вони зупинилися, тобто, водій гальмував після удару. Хлопець, якого збили, був одягнутий в одяг, кольору «хакі». Місце ДТП - це зупинка громадського транспорту. Перед зупинкою знаходився не регульований пішохідний перехід, після зупинки - регульований перехід. Дорожній знак на тому місці є. Пішохідний перехід він визначив для себе по дорожній розмітці зебра. Освітлення дороги було нормальне, дорожні ліхтарі та світло було від вітрини магазина. Рух автомобілів того дня був інтенсивний, були інші автомобілі. Після того, як працівники поліції зафіксували його номер мобільного телефону, він пішов на АЗС та звідти, через програму «BlaBlaCar», повторний виклик поїхав в м. Харків. Наступного дня він зателефонував ОСОБА_26 , щоб поцікавитися, як той хлопець, на що ОСОБА_23 повідомив, що хлопець живий.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_27 , яка повідомила, що працює за кордоном та проживає в м. Полтаві. Вона поверталася із Києва до Полтави, разом із своїм товаришем. Через додаток «BlaBlaCar» забронювали два місця. 04.11.2018, близько 18.00 год., вони приїхали на станцію метро Харківська, за ними приїхав автомобіль «Mercedes - Віто», білого кольору, номеру не пам`ятає. У машині вже сиділи два хлопці, у другому ряду автомобіля. Вони сіли у першому ряду позаду водія. Водієм даного автомобіля був обвинувачений. Їх як пасажирів було 4 чоловіки і водій. Водій виїхав на трасу, набрав швидкість руху та взяв у руки телефон. Вона зробила водію зауваження та попросила не робити так. Він її послухав. Потім водію поступив дзвінок, щоб забрати якусь жінку із « ОСОБА_28 », але поворот до аеропорту вони проїхали і він сказав, що не буде повертатися. Закінчив розмову по телефону і став знову взяв у руки телефон, на що вона попросила свого товариша зробити зауваження водію. Він зробив йому зауваження. Це подіяло знову на деякий час. Ще вони попросили водія знизити швидкість руху, бо їхали близько 90-100 км/год. у населеному пункті м. Борисполі. Водій забрали ще одну жінку на виїзді із ОСОБА_18 . Вона сиділа на другому сидінні, за водієм. Перед виїздом із ОСОБА_18 , вона відчула якийсь удар, не зрозуміла, що це. На момент удару вони рухалися із швидкістю 90-100 км/год. Удар був таким, що їй здалося, що то було каміння, так як побачила круглу вм`ятину на склі автомобіля. Водій не гальмував. Гальмувати він став потім, після удару. Під час удару водій користувався мобільним телефоном. Видимість дороги була добра, опадів не було, світлофори працювали. Перед ними їхали автомобілі, але траса була не завантаженою. Водій та пасажир вийшли із автомобіля і пішли. Коли вони повернулися до автомобіля, водій нічого не пояснював. Через незначний проміжок часу вийшла й вона із автомобіля. На вулиці було темно, але дорога добре була освітлена, світили ліхтарі з обох сторін і вітрина магазину, напроти зупинки. Вона побачила хлопця у військовій формі. Він лежав на дорозі, біля зупинки. Поруч з ним були люди, які стояли на зупинці. Через деякий час приїхали швидка та поліція. До самого потерпілого вона не підходила. Водій, після ДТП, постійно говорив по телефону. Вона чула, як водій зателефонував мамі та питав у неї, що йому робити. Підходив до працівників поліції. Пішохідний перехід було видно добре, вона бачила розмітку. На знаки вона не звернула увагу. Розмітка пішохідного переходу не нова, але її добре видно. Момент удару вона не бачила. Пішохідний перехід був освітлений. Це було зрозуміло по уламках автомобіля, бо вони звідти починалися. Вона стояла на протилежному боці дороги та бачила уламки пластика від їхнього автомобіля, які лежали по всій дорозі, від зебри до зупинки їхнього мікроавтобусу. Автомобіль стояв біля знаку закінчення м. Бориспіль. Момент руху зустрічних автомобілів вона не пам`ятає. Пошкодження автомобіля припало на передню частину, було розбито крило, переднє скло. До неї підходив працівник поліції, якому вона і надала пояснення. На момент ДТП в автомобілі було 5 пасажирів і водій. Щодо швидкості руху пояснила, що водій їхав по трасі 90-100 км/год., так як дивилася на спідометр. У м. Борисполі, по відчуттям, він їхав із такою самою швидкістю руху. Те, що водій користувався мобільним телефоном в дорозі під час руху, вона бачила, на склі автомобіля відбивалося світло від телефону. Пішохода та моменту удару вона не бачила.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_29 , який дав показання, що у цей день, близько 19.00 год., він їхав на своєму автомобілі «Хюндай Акцент». У потоці руху за автомобілем «Опель Мінівен», синього кольору, побачив силует людини, який перетнув проїзну частину дороги, із ліва на право і впав із правої сторони біля зупинки. Тоді він проїхав до кінця зупинки і зупинив свій автомобіль на узбіччі дороги, вийшов і підійшов до потерпілого. Хлопець не відповідав на його питання, але очі в нього були розплющені, він дихав. Зібралися інші свідки ДТП, після чого він дочекався поліцію, надав свої свідчення і поїхав далі. Саме ДТП він не бачив, бо і не міг побачити, оскільки попереду нього, за 30 м. їхав автомобіль, який перекрив огляд того місця зіткнення. На його думку, білий «Мерседес» скоїв наїзд на пішохода. На автомобілі «Мерседес» були такі пошкодження: відсутнє ліве крило, дзеркало. Великі уламки, білий пластик лежали біля зупинки громадського транспорту, на середині дороги, більшість на зустрічній смузі його руху, напроти зупинки громадського транспорту. Відстань, на якій лежав пластик, він не пам`ятає. Як пішохід переходив дорогу, свідок не бачив. Дорога на тій ділянці освітлювалася, так як на вулиці уже було темно. Для нього, як водія, видимість була в межах його ближнього світла фар автомобіля. Дорожня розмітка була напроти зупинки, а чи вона була до світлофору, не пам`ятає. Рух на дорозі був, але скільки було машин, не може відповісти. За яким саме автомобілем промайнув силует людини, він не може відповісти. Він бачив світлофор, перехід, який був позначений розміткою «зебра», пластик від автомобіля, що лежав за зупинкою його руху. Також, він бачив ліхтарі над дорогою із слабким світлом. На місці події ще був магазин, від якого також було світло, АЗС яскраво освічувалося. Водія автомобіля «Мерседес» він бачив, це є обвинувачений. Тоді на місці події він чув від обвинуваченого обривчасті розмови «потерпілий рухався в одному напрямку, а потім змінив його». Водій «Мерседесу» телефонував у швидку допомогу, але, чи він додзвонився, йому не відомо. Дорожню розмітку, зебру перед собою він не бачив, бо автомобіль «Опель» перекривав її. Дорожній знак «Пішохідний перехід» був з правого боку. Пішохідний перехід був за зупинкою напрямку його руху. Звук удару був до того, як він побачив силует людини.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_30 , яка повідомила, що 04.11.2018, близько 18.00 год., вона їхала через додаток «BlaBlaCar» до м. Харкова. Рух автомобіля був із Києва до м. Харкова. Вона сіла до білого автомобіля - мікроавтобуса, марки автомобіля вона не знає. Сіла на зупинці біля «Макдональдса», у м. Борисполі, вул. К. Шлях. В автомобіля вона сіла на переднє пасажирське сидіння, біля водія. У машині, окрім неї, було ще 4 пасажира. На задньому сидінні сиділа дівчина й хлопець, на третьому ряді сиділо два хлопця. Водієм був хлопець: той, що є обвинувачений. Вони їхали і через деякий час, щось їх штовхнуло, пробило переднє скло автомобіля. Водій зупинився, пішов кудись, а потім, коли повернувся, сказав «Кажется живой». Вона не зрозуміла, хто, так як не думала, що водій збив людину. У неї перше враження склалося, що інша машина зачепила їх. За дорогою вона слідкувала, але не бачила, що розбило скло. На дорогу вона дивилася боковим зором. Вона сиділа на передньому сидінні, поруч із водієм, на правому боці автомобіля. На зустрічну смугу руху вона дивилася. Можливо, відволікалася від дороги. До ДТП нікого не бачила. У момент удару, вона поглинулася у свої думки на декілька секунд. Їхній автомобіль відкинуло на 1 м. у бік і водій різко вирівняв кермо. З моменту руху від «Макдональдса» до ДТП пройшло 15 хвилин. Траса була вільна, їхали не поспішаючи, водій себе поводив впевнено, спокійно їхав і ні нащо не відволікався. Вона не бачила, щоб під час керування водій говорив по мобільному телефону, і взагалі, у нього у руках вона не бачила телефону. При ній пасажири не робили будь-яких зауважень водію. Причину ДТП вона не бачила. Дорога зустрічна була освітлена, а їхня ні. Гальмував водій за 10-15 секунд до удару. Гальмування, безпосередньо, перед ударом не було. Після слів водія «Кажется, живой», вони вийшли із автомобіля. Вона вернулася до пішохідного переходу і побачила, що лежить людина по відношенню до зупинки із іншої сторони дороги, у бік м. Харків. Бачила зупинку, на якій люди сідали до маршрутного транспорту. Хто викликав швидку допомогу, вона не знає, бо вона розбиралася з своєю донькою по телефону, а саме, як буде добиратися до м. Харкова. До потерпілого вона не підходила. Жодних перешкод до ДТП вона не бачила. Швидкість руху водія була, близько 60-70 км/год. Пасажири, які сиділи на задніх сидіннях, мабуть не могли бачити, що робиться на дорозі попереду автомобіля. Коли водій виходив із автомобіля, вона не бачила у його руках мобільного телефону. Пішохідний перехід був з напівстертою розміткою. Знаків вона не бачила. Частини від автомобіля, вона бачила на пішохідному переході. За 50 м. вона бачила перехід, коли поверталася назад, до центру міста. Розмітки на дорозі не було, але дорога була широкою. Вона перед ударом пішохідного переходу із розміткою не бачила, а потім коли вийшла із автомобіля і почала свій рух до центру м. Борисполя, переходячи дорогу, побачила пішохідний перехід, на якому і перейшла дорогу.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_31 , який дав показання, що обвинуваченого під час ДТП він бачив. Підстав оговорювати його немає. Півроку назад, у листопаді місяці, у вечірній час, близько 22.00 год., він керував своїм транспортним засобом - мікроавтобусом «Опель» та рухався зі швидкістю 45-50 км/год., з м. Харкова в м. Київ та при в`їзді в м. Бориспіль, на одній з дільниць дороги, перед пішохідним переходом, він почув стук піску. Його автомобіль, ніби як посипало піском. Свідок відчув, що то був пил, бо в нього не було видимості позаду автомобіля. Одразу, він подивився в дзеркало та зупинив свій автомобіль на узбіччі, у попутному напрямку. ОСОБА_31 вийшов із автомобіля і побачив людину, яка лежала на дорозі (розмітки дороги під потерпілим не було). Коли він під`їздив до пішохідного переходу, який помічений дорожньою розміткою, то побачив автомобіль, який рухався раніше на проти нього із високою швидкістю. Із того автомобіля вийшов молодий чоловік (свідок вказав на ОСОБА_23 ), який підійшов до потерпілого. Того моменту він бачив ОСОБА_23 єдиний раз. Так, там був світлофор, далі по дорозі, та пішохідний перехід, який освітлювався. Він це пам`ятає, так як коли він вийшов із свого автомобіля, то на вулиці світили ліхтарі. Особисто він, будучи за кермом свого автомобіля, побачив пішохідний перехід за 30 м, який містив дорожню розмітку. Для себе він розумів, що був збитий пішохід. Всі чекали швидку допомогу, бо хтось крикнув, що швидку викликали. Самого моменту наїзду він не бачив. Автомобіль із ушкодженнями він також не бачив. Коли приїхали працівники поліції, він повідомив їм, що не зрозуміло, що сталося, звідки потерпілий вийшов. Він надав працівникам поліції свої документи, вони їх зафіксували і він поїхав. На місці він не надавав покази, його потім викликав слідчий на допит. На прохання ОСОБА_23 , він дав йому свій номер телефону. Цього ж дня, коли сталося ДТП, близько 24.00 год., до нього надійшов невідомий дзвінок, хтось приставився, свідок не пам`ятає, хто. Чоловік, що дзвонив, запитав у нього чи бачив він когось на суцільній лінії дороги. Останній відповів, що не бачив. Після даного дзвінка йому зателефонував ОСОБА_23 , який попросив сказати, що він бачив, що хлопець стояв на роздільній смузі. Однак, він відповів, що хлопця на роздільній смузі не було. Яким чином сталося ДТП, він для себе не розумів. Після ДТП та під час розмов по телефону ОСОБА_23 не розповідав, що сталося, вони нічого такого не обговорювали. Потім свідку телефонував адвокат ОСОБА_32 , хотів із ним переговорити, на що він відмовив. ОСОБА_32 сказав, що це не телефонна розмова. Але свідок з ним не зустрічався, бо в нього не було часу. Дані дзвінки не вплинути на його покази. До слідчого він викликався два рази. Перший раз його викликали на другий день після ДТП, а другий раз - не пам`ятає.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_33 , який дав показання, що обвинуваченого ОСОБА_23 бачив один раз на місці ДТП. Рік тому в м. Борисполі він працював водієм автобуса маршрут №317. У нього був графік, по якому пішов розрив часу в 15-20 хв., і він зробив зупинку за світлофором і пішохідним переходом. Він вийшов із автобусу і пішов по тротуару до магазину купити собі води. Освітлення дороги було добре, асфальт сухий, опадів не було. Розмітку пішохідного переходу було добре видно. Йшов не знайомий йому хлопець у камуфляжній формі, який хотів перейти дорогу. Назустріч йому їхав мікроавтобус. Він подивився час на телефоні та почув звук удара та побачив, як полетів хлопець. У цей момент пролетів мікроавтобус. Зі слів свідка, хлопець лежав через дорогу, напроти нього. Мікроавтобус зупинився вже за світлофором, після пішохідного переходу. Він одразу викликав швидку допомогу, бо хлопець лежав. Автомобілі, які їхали на зустріч чи попутному напрямку, не заважали огляду. Попереду мікроавтобуса автомобілів не було. Із мікроавтобуса, який збив хлопця, вийшов водій та побіг у бік, де лежав потерпілий. При цьому, цей хлопець щось кричав, але що, саме, свідок не зрозумів. Люди, які були на зупинці, підбігли до потерпілого, який лежав обличчям донизу. Якась жінка, мабуть медик, підбігла, усіх розштовхала та перевернула потерпілого на спину і підклала йому під голову рюкзак. Тоді він почав телефонувати в 102 із свого телефону і повідомив, що сталося, продиктував номерний знак автомобіля який здійснив наїзд на пішохода. Як тільки він повернувся назад, приїхала швидка. Після приїхали працівники поліції. Потім він подивився, що відповідно до графіку, настав його час їхати та він сів за кермо. Він проїхав те місце. Пішохідну розмітку видно за 50-60 м. із місця водія. Люди даним пішохідним переходом користувалися. Освітлення нерегульованого пішохідного переходу гарне. Світло відсвічує із магазину, який розташований поруч із зупинкою. У місці, де був удар, гальмівного шляху не було. Водій мікроавтобуса рухався не менше 90 км/год. Це його думка, оскільки він за кермом 30 років, а також він зробив такий висновок на підставі шум двигуна та швидкість наближення фар автомобіля. На мікроавтобусі було повністю пошкоджено передня ліва частина автомобіля (капот сильно пом`ятий, ліва фара пошкоджена, розбите скло вітрове в павутинку). Уламки лежали на асфальті, великі білі куски свідок бачив на пішохідному переході. Розмір уламків точно свідок назвати не може. Він бачив, як зустрічний транспорт розбив осколки, які також перемістилися на проїзну частину, у бік м. Києва. На смузі, де їхав мікроавтобус, уламків він не бачив. На слідчому експерименті він показав, як все відбулося. Момент зіткнення він не бачив, але хлопець, на якого здійснено наїзд, йшов середньою ходою через пішохідний перехід. Удар припав в бік, так як хлопець перелетів через зустрічну смугу у бік. Попутні автомобілі їхали в бік м. Києва, не зупинялися. На дорозі прослідковувався чорний слід після пішохідного переходу. Стан обвинуваченого він не може описати.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_34 , який дав показання, що 4 листопада минулого року він знаходився в м. Борисполі на зупинці «Каховська», де чекав маршрутне таксі. Близько 19.00 год., під час перебування на зупинці, побачив, як із протилежного боку, з провулку вийшов чоловік у камуфляжній формі і став переходити дорогу по пішохідному переході, який розмічений дорожньою розміткою «зебра». Хлопець, дійшовши до центру дороги, зупинився, бо на в`їзді в м. Бориспіль рухалися автомобілі і він чекав, доки його пропустять, щоб перейти смугу. На виїзді із м. Борисполя, із сторони АЗС, по лівій стороні, рухався автомобіль досить далеко, бо бачив фари, які швидко наближалися. Молодий чоловік стояв у центрі дороги, чекав, коли його пропустять. Повз нього у бік центру Борисполя проїхав мікроавтобус сіро-синього кольору. У той момент, коли вказаний автомобіль проїхав і перебував за пішохідним переходом, він побачив удар, який здійснив автомобіль, що швидко наближався та рухався на виїзд із ОСОБА_18 . Від вказаного удару молодого чоловіка, який стояв на дорозі, відкинуло в бік зупинки до АЗС. Механізм зближення пішоходу і вказаного автомобіля свідок не може пояснити. Однак, пішохід стояв на пішохідному переході перед центральною лінією. У момент удару автомобіль сіро-синього кольору, був за пішохідним переходом, і свідок бачив, як інший мікроавтобус зачепив пішохода передньою лівою частиною автомобіля. Автомобіль почав рухатися далі і зупинився за світлофором, на боці свого напрямку руху. Почали зупинятися інші автомобілі.З боку водія, вийшов ось цей чоловік (свідок вказав на ОСОБА_23 ), який почав іти до лежачого чоловіка. Він був одягнутий у куртку, без коміру, на блискавці - темно синього кольору. Стан водія він не може оцінити. У його руках був мобільний телефон. Чи телефонував водій у швидку, свідку не відомо. Частина людей: 4-5 чоловіка, які стояли на зупинці, побігли до чоловіка, який лежав, і почали надавати йому допомогу. Деякі люди гучно кричали: «Викликайте швидку та поліцію!». Хтось крикнув, щоб швидку викликали, яка приїхала за 5 хв. та почала надавати потерпілому допомогу. Після цього, під`їхала маршрутка №317-А, і він поїхав. Того дня були добрі погодні умови, вечір, суха прохолодна погода, туману та опадів не було. Де відбулося ДТП, пішохідний перехід освітлювався з боку зупинки. Ліхтар горів і дорожню розмітку було видно. Він стояв в межах зупинки, на відстані від пішохідного переходу. Момент зіткнення він бачив ясно. Пішохід ішов повільно, 4-5 км/год., спокійним шагом людини. На слідчому експерименті він вказував і слідчий заміряв швидкість секундоміром, засікаючи час, за який потерпілий подолав частину дороги. Звук гальмування він не чув, і не бачив зміни напрямку руху автомобіля. Коли мікроавтобус, який здійснив наїзд, зупинився, це був «Мерседес-Віто», із даного автомобіля вийшов водій, який почав іти в бік ДТП. Потік автомобілів, який рухався по зустрічній смузі руху, був середній, бо була неділя. Від удару на асфальт полетіли частини автомобіля, куски пластика, осколки. На початку березня був слідчий експеримент, на якому він детально, показав та розказав, як відбувалося ДТП. Він побачив оголошення на зупинці та оголошення в «Магнолія ТВ», після чого зателефонував за номером телефону, який був вказаний в оголошені. Він представився, сказав, що став свідком ДТП, яке сталося 04.11.2018. Під час слідчого експерименту слідчим була установлена швидкість руху, близько 90 км/год., із якою рухався ОСОБА_23 . Слідчий та його помічники виміряли відстань від бордюрів до осьової розмітки, і від магазину та, виходячи із часу, встановлювали швидкість руху. Також, йому слідчий запропонував пройти таким темпом та швидкістю руху той проміжок частини дороги, якою йшов потерпілий. Він ходив три рази, що було зафіксовано. Швидкість маршруту 90 км/год. слідчим встановлена без нього.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_35 , який дав показання, що став свідком того, як обвинувачений погрожував фізичною розправою батьку його покійного друга. При розгляді справи за обвинуваченням ОСОБА_12 , коли суддя був у нарадчій кімнаті, він, виходячи із зали судового засідання на вулицю і будучи біля дверей на виході, почув як ОСОБА_23 лаявся нецензурною лайкою та погрожував ОСОБА_36 . Те, що говорив ОСОБА_37 , свідок чітко чув, але, що стало конфліктом такої лайки, він не може знати. Висновок він для себе зробив, що лайка була між обвинуваченим і потерпілим, бо він не думає, що ОСОБА_23 міг би звертатися так до потерпілої ОСОБА_38 . Будь-яких провокацій до ОСОБА_23 потерпілим не здійснювалося, бо коли суддяч пішов до нарадчої кімнати, усі, хто був у залі суду, почали виходити на вулицю і про щось між собою говорили. Тому без будь-якої провокацій ОСОБА_23 почав погрожувати ОСОБА_39 . Покійний ОСОБА_19 був його товаришем та свідок знайомий з його батьком. У його розумінні, фізична розправа, про яку говорив ОСОБА_23 , - це «Я тебе порішаю!». Коли він виходив із зали суду, то не бачив, щоб хтось провокував потерпілу ОСОБА_9 , але під час самого судового засідання бачив, як жінка обвинуваченого провокувала потерпілу.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_40 , який дав показання, що 02.09.2019, у приміщені Бориспільського міськрайонного суду Київської області, будучи вільним слухачем під час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_12 , він став свідком того, як обвинувачений ОСОБА_41 погрожував фізичною розправою батьку його покійного товариша. Коли суддя видалився до нарадчої кімнату, ОСОБА_23 нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою. У його мовленні свідок чув фразу «убивство». Увесь час судового засідання він був у залі, сидів на лаві, що є другою із правої сторони від нього. На лавах, у залі суду, ще сиділи дружина ОСОБА_23 та потерпіла ОСОБА_38 . Свідок чув лайку, але дослівно передати слова він не може, бо з вуст ОСОБА_23 звучала одна нецензурна лайка. Фраза «Я тебе порішаю!», на думку свідка, це вбивство. Причину конфлікту він не знає. Можливо через те, що дружина ОСОБА_23 і потерпіла ОСОБА_38 під час перерви стали конфліктувати. Один конфлікт породив інший. Перший конфлікт був між дружиною обвинуваченого і потерпілою ОСОБА_38 . Оскільки дружина ОСОБА_23 говорила гострі фрази про сина покійного, якого немає, а з боку потерпілої - це була спроба врегулювати конфлікт, Після цього відбувся другий конфлікт обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_42 . То була емоційна перепалка чотирьох людей.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_43 , який дав показання що 02.09.2019, у приміщені Бориспільського міськрайонного суду Київської області, він став свідком того, як обвинувачений ОСОБА_41 нецензурною лайкою висловлювався у бік потерпілого ОСОБА_42 . При розгляді даної справи, коли суд видалився до нарадчої кімнати, свідок вийшов до коридору із зали суду і почув всю цю лайку. Коли він вийшов із зали суду, то побачив, як ОСОБА_23 підскочив, і почав кричати. Вербицький виходив разом із ним, але коли обвинувачений підскочив і став погрожувати потерпілому вбивством, ОСОБА_44 зупинився. Що сказав ОСОБА_44 обвинуваченому у відповідь, свідок не пам`ятає. Крім того, дружина обвинуваченого перед цим конфліктом провокувала потерпілу ОСОБА_38 . Емоціональний конфлікт між двома жінками був під час судового засідання. Під час виходу їх до коридору він йшов позаду Вербицького і почув, що ОСОБА_23 в обличчя потерпілого висловив погрозу вбивства. Під час цієї лайки тільки ОСОБА_23 висловлювався нецензурною лайкою.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_45 , яка дала показання, що є тіткою дружини обвинуваченого. 02.09.2019 у судовому засіданні обвинувачений, як і сьогодні, був за склом. Головним провокатором є потерпіла ОСОБА_46 , бо остання сказала дружині обвинуваченого фразу «буть ти проклята». До перерви ОСОБА_38 провокувала конфлікт і щоб запобігти конфлікту, ОСОБА_44 сказав ОСОБА_38 пересісти. Інцидент зароджувався із того, що не було принесено вибачення стороні потерпілого. Були взаємні претензії. Коли ОСОБА_38 сказала «І будуть прокляті всі ваші діти!», молода пара сприйняла це емоційно, і ОСОБА_23 нецензурно висловився в бік Вербицького, але ніякої погрози вбивством обвинувачений не висловлював. Вона все чула і бачила, бо стояла в куті зали суду. То був емоційний словесний конфлікт. Погроз не було.
Крім показань потерпілих та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наступними доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.11.2018 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України (т.1 а.с.176);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2018 (т.1 а.с.182-187), відповідно до якого встановлено, що огляд проводився в темну пору доби без опадів. Місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться у м. Борисполі Київської області на автодорозі по вул. К. Шлях, біля будинку №214, елемент дороги - пішохідний перехід - прямий у площі, зупинка громадського транспорту. Ділянка дороги освітлена міськими електроосвітленням;

-схемою дорожньо-транспортної пригоди та фотоілюстрації до неї (т.1 а.с.188-196);

-протоколом огляду та затримання транспортного засобу від 04.11.2018, проведеного слідчим Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, ст. лейтенанта поліції ОСОБА_47 , та розпискою ОСОБА_12 (т.1 а.с.197-198);

-протоколом огляду місця події від 05.11.2018 із фотоілюстрацією трупа (т.1 а.с.202-205);

-направленням про проведення дослідження трупу з метою встановлення причин смерті ОСОБА_17 від 05.11.2018 (т. 1 а.с.206);

-висновком експертного дослідження №454 від 05.11.2018, наданого судово-медичним експертом ОСОБА_48 (т.1 а.с.207-211), згідно з яким при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено: із медичної документації відомо: «садна на обличчі, забійна рана волосистої частини голови, забій головного мозку, переломовивих С3-С4, забій спинного мозку, спинальний шок» При дослідженні трупа ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: садна на обличчі та в потиличній області зліва із забійною раною в потиличній ділянці зліва, крововилив в м`які тканини голови в потиличній ділянці зліва, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного та спинного мозку та в шлуночки головного мозку, розрив хребта між тілами хребців в шийному відділі; забій легень, крововиливи в корені та зв`язки легень, кров`яниста рідина в плевральних порожнинах; крововилив в судинний пучок селезінки та лівої нирки, крововилив в навколо тазову жирову клітковину та в заочеревинну жирову клітковину зліва, перелом кісток тазу, кров`яниста рідина в черевній порожнині; садна на зовнішній поверхні правої стопи в 7 см від підошов; на висоті 43см від підошов на передній поверхні правої гомілки; на внутрішній поверхні правої гомілки на висоті 28см від підошов; на внутрішній поверхні правої гомілки в 37 см від підошов; по зовнішній поверхні лівого стегна на висоті 73 см від підошов; на тильній поверхні лівої кисті; крововилив в підшкірну жирову клітковину на всю товщу та частково в м`язи по внутрішній поверхні правої гомілки на висоті 17,9 см від підошов на ділянці 33x12 см: з частковим відшаруванням підшкірно-жирової клітковини від м`язового шару та по зовнішній поверхні лівого стегна на висоті 70.4 см від підошов на ділянці 14,3x8,5. Дані ушкодження в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_17 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелета з ушкодженнями внутрішніх органів, що супроводжувались шоком: та крововтратою, на що вказують пошкодження, описані в п. 1 Висновку, а також: малокров`я внутрішніх органів, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця (ознака Мінакова), «шокові» нирки; данні судово-гістологічного дослідження: «распространенное субарахноидальное кровоизлияние и немногочисленные мелкоочаговые кровоизлияния в веществе маргинально с мелкими очагами деструкции ткани, в коре головного мозга и мозжечке распространенные, а в веществе коры, мозжечка и подкорковой области немногочисленные мелкоочаговые кровоизлияния с мелкими очагами деструкции ткани; в стволе головного мозга крупноочаговые кровоизлияния с мелкими очагами деструкции ткани; стек набухание головного мозга; в оболонках спинного мозга и прилежащей к ним жировой ткани очаговые кровоизлияния, мелкие очаги спонгиозности, периваскулярный и перицеллюлярный отек в спинном мозге; в плевре и прилежащей к ней жировой ткани распространенные кровоизлияния, множественные внутриальвеолярные кровоизлияния и эритроциты в просвете бронхов околососудистые кровоизлияния, очаги отека стромы в поджелудочной железе; Клетки Краевского в печени; в жировой ткани, прилежащей к капсуле надпочечников, крупноочаговые кровоизлияния; делипидизация спонгиоцитов в надпочечниках; неравномерное кровенаполнение исследованньїх органов с признаками нарушений реологических свойств крови». Враховуючи дані медичної документації, механізм утворення, характер й локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, відсутність слідів перекату, дозволяють сказати, що, у цьому випадку, мала місце автомобільна травма, а саме зіткнення автомобіля, що рухається, з пішоходом;
-актом медичного огляду з метою виявлення у ОСОБА_12 стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №208 від 05.11.2018, відповідно до якого ознак перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння не виявлено (т.1 а.с.214);

-актом судово-токсологічного дослідження №1035 від 05.11.2018 (т. 1 а.с.215), відповідно до якого встановлено, що при судово-токсологічному дослідженні крові ОСОБА_12 метиловий, етиловий спирт, а також, проліловий, бутиловий, аліловий спирт та їх ізомери не виявлені;

-висновком експерта №21/454/тр від 03.03.2019, наданого судово-медичним експертом ОСОБА_48 (т.1 а.с.220-222), згідно з яким при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_17 виявлено та із медичної документації відомо: «садна на обличчі, забійна рана волосистої частини голови, забій головного мозку, переломовивих С3-С4, забій спинного мозку, спинальний шок». При дослідженні трупа ОСОБА_17 , виявлено: садна на обличчі та в потиличній області зліва із забійною раною в потиличній ділянці зліва, крововилив в м`які тканини голови в потиличній ділянці зліва, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного та спинного мозку та в шлуночки головного мозку, розрив хребта між тілами хребців в шинному відділі; забій легень, крововиливи в корені та зв`язки легень, кров`яниста рідина в плевральних порожнинах; крововилив в судинний пучок селезінки та лівої нирки, крововилив в навколо тазову жирову клітковину та в заочеревинну жирову клітковину зліва, перелом кісток тазу, кров`яниста рідина в черевній порожнині; садна на зовнішній поверхні правої стопи в 7 см від підошов: на висоті 43 см від підошов на передній поверхні правої гомілки; на внутрішній поверхні правої гомілки на висоті 28 см від підошов; на внутрішній поверхні правої гомілки в 37 см від підошов; по зовнішній поверхні лівого стегна на висоті 73 см від підошов; на тильній поверхні лівої кисті; крововилив в підшкірну жирову клітковину на всю товщу та частково в м`язи по внутрішній поверхні правої гомілки на висоті 17,9 см від підошов на ділянці 33x12 см з частковим відшаруванням підшкірно-жирової клітковини від м`язового шару та по зовнішній поверхні лівого стегна на висоті 70,4 см від підошов на ділянці 14,3x8,5. Дані ушкодження в сукупності мають ознаки тяжких тілесних, ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_17 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелета з ушкодженнями внутрішніх органів, що супроводжувались шоком та крововтратою, на що вказують пошкодження, описані в п.1 Висновку. Враховуючи дані медичної документації, механізм утворення, характер й локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ознаки струсу внутрішніх органів, відсутність слідів перекату, дозволяють сказати, що в цьому випадку мала місце автомобільна травма, а саме, зіткнення автомобіля, що рухається, з пішоходом, при цьому останній перебував у вертикальному або близько до нього і, ймовірно, у кроковому положенні (можливо в статиці), та був звернений лівою боковою можливо дещо задньою поверхнею тіла до транспортного засобу. Виявленні тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах, указаних у клопотанні. При судово-токсикологічному досліджені в крові трупа ОСОБА_17 спирти не виявлені;

-лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_17 №454 від 05.11.2018 (т. 1 а.с.223-225);

-висновком експерта №12-2/57 від 04.03.2019, наданого судовим експертом ОСОБА_49 (т.1 а.с.232-235), відповідно до якого встановлено, що рульове керування автомобіля, марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля, марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля, марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено;

-висновком експерта №12-2/369 від 04.03.2019, наданого судовим експертом ОСОБА_49 (т.1 а.с.432-246), відповідно до якого встановити експертним шляхом розташування місця наїзду автомобіля, марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пішохода ОСОБА_17 , тим більше, розташування місця наїзду відносно елементів дороги, не надається можливим, у зв`язку з відсутністю в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження необхідного для цього комплексу слідової інформації. Механічні пошкодження, які утворилися на автомобілі марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок наїзду на пішохода, описані в дослідницькій частині висновку;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019, проведеного за участю свідка ОСОБА_50 , та планом схемою проведеного експерименту із фотоілюстрацією (т.2 а.с.9-19). У ході даної слідчої дії встановлено наступне. Усі учасники слідчого експерименту зібралися на вул. К. Шлях м. Бориспіль, біля буд №214, з метою проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки і обставин ДТП, яке мало місце 04.11.2018. Перед початком проведення слідчого експерименту всім учасникам і присутнім були роз`яснені права та обов`язки. Після цього свідку ОСОБА_51 слідчим задано питання, чи відповідають погодні умови, стан дорожнього покриття та освітлення, на момент проведення слідчого експерименту, тим умовам, які були на момент ДТП, на що він повідомив, що всі умови, при приведенні слідчого експерименту, аналогічні тим, які були на момент ДТП. Свідок ОСОБА_33 повідомив, що 04.11.2018, близько 19 год. 10 хв., він перебував на вул. К. Шлях в м. Бориспіль та бачив, як на нерегульованому пішохідному переходу переходив дорогу хлопець у камуфляжній формі, на якого здійснив наїзд автомобіль «Мерседес-Бенз Віто». Після цього свідок вказав на місце наїзду автомобіля на пішохода. Зазначене місце розташовується в межах розмітки «пішохідний перехід», на відстані - 5.0 м. від правого краю смуги руху в бік м. Харків, та на відстані - 4.0 м. від бетонної електроопори в повідомленому напрямку. Після цього, на пропозиції слідчого, свідок вказав на темп руху пішохода. При цьому, статист, віком, зростом та статурою схожий на потерпілого, подолав ширшу ділянку, довжиною 5.0 м, за час, який був замірений при трьох контрольних замірах, та склав: t1=5.0 сек.; t2=5.0 сек.; t3=4.8 сек. У подальшому, у місці наїзду, встановлено статиста. Також, статист сів в автомобіль. Після цього, шляхом віддалення та наближення автомобіля від місця наїзду встановлено, що силует статиста, у момент його виходу на проїзну частину, чітко видно з робочого місця водія, на відстані - 125 м. У цей момент статист перебуває на відстані - 5.0 м., від межі узбіччя і початку проїзної частини. Транспортний засіб та статист наближалися та віддалялися пропорційно їх швидкості (1 секунда швидкості руху автомобіля 90 км/год. на 25 м/сек., швидкість руху пішохода 1 м/с). Видимість статиста-пішохода, у момент виходу на проїзну частину дороги, не змінюється з урахуванням розташування зустрічний транспортних засобів із увімкненим ближнім світлом фар до моменту наїзду. Видимість елементів дороги становить понад 300 м., оскільки проїзна частина дороги освітлюється вуличним електричним освітленням. Автомобіль «Мерседес-Бенз Віто» свідок розташував у момент наїзду на пішохода таким чином, що відстань від осі лівих коліс до суцільної лінії дорожньої розмітки становить 0.2 м. Під час слідчого експерименту свідок вказав, що швидкість руху автомобіля «Мерседес-Бенз Віто» була високою, біля 90 км/год.;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019, проведеного за участю свідка ОСОБА_52 , та планом схемою експерименту із фотоілюстрацією (т.2 а.с.20-31). У ході даної слідчої дії встановлено наступне. Усі учасники слідчого експерименту зібралися на вул. К. Шлях м. Бориспіль, у районі буд №214, з метою проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки і обставин ДТП, яке мало місце 04.11.2018. Перед початком проведення слідчого експерименту всім учасникам і присутнім були роз`яснені права та обов`язки. Після цього свідку ОСОБА_53 слідчим задано питання, чи відповідають погодні умови, стан дорожнього покриття та освітлення, на момент проведення слідчого експерименту, тим умовам, які були на момент ДТП, на що він повідомив, що всі умови при приведенні слідчого експерименту, аналогічні тим, які були на момент ДТП. Свідок ОСОБА_34 повідомив, що 04.11.2018 він перебував на зупинці громадського транспорту, по вул. К. Шлях в м. Бориспіль, біля буд. №214, та бачив, як на нерегульованому пішохідному переходу хлопець у камуфляжній формі переходив дорогу. Автомобіль «Мерседес-Бенз Віто» рухався в бік м. Харкова та здійснив наїзд на хлопця. Після цього, свідок вказав на місце наїзду автомобіля на пішохода. Дане місце розташовується в межах розмітки «пішохідний перехід» смуги руху в бік м. Харків, на відстані - 4.9 м. від правого краю смуги руху в бік м. Харкова, та на відстані - 4.0 м. від бетонної електроопори в повідомленому напрямку. Після цього, на пропозицію слідчого, свідок вказав на темп руху пішохода. Статист віком, зростом та статурою схожий із потерпілого, подолав ширшу ділянку, довжиною - 5.0 м, за час, який був замірений при трьох контрольних замірах та склав: t1=5.2 сек.; t2=5.0 сек.; t3=5.0 сек. У подальшому, у місці наїзду було встановлено статиста в аналогічному одязі. Також, статист сів в автомобіль. Після цього, шляхом віддалення та наближення автомобіля від місця наїзду встановлено, що силует статиста, у момент його виходу на проїзну частину, чітко видно з робочого місця водія, на відстані - 125 м. У цей момент статист перебуває на відстані - 5.0 м., від межі узбіччя і початку проїзної частини. Транспортний засіб та статист наближалися та віддалялися пропорційно їх швидкості (1 секунда швидкості руху автомобіля 90 км/год. на 25 м/сек., швидкість руху пішохода 1 м/с). Видимість статиста-пішохода, у момент виходу на проїзну частину дороги, не змінюється з урахуванням розташування зустрічний транспортних засобів із увімкненим ближнім світлом фар до моменту наїзду. Видимість елементів дороги становить понад 300 м., оскільки проїзна частина дороги освітлюється вуличним електричним освітленням. Автомобіль «Мерседес-Бенз Віто» свідок розташував у момент наїзду на пішохода таким чином, що відстань від осі лівих коліс до суцільної лінії дорожньої розмітки становить 0.2 м.;

-висновком експерта №12-2/480 від 22.03.2019, наданого судовим експертом ОСОБА_54 (т.2 а.с.40-43), згідно з яким, за даних обставин, водій автомобіля «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2, п. 12.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України. У заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, рухаючись як з обраною, так із допустимою в населеному пункті швидкістю руху. З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, у діях водія автомобіля «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачаються невідповідності вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Для встановлення відповідності дій пішохода вимогам Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних знань в галузі авто техніки, а тому дане питання не вирішувалося;

-листом першого заступника міського голови ОСОБА_55 від 29.01.2019 №12-27-412 (т. 2 а.с.45), згідно з яким встановлено, що зовнішнє освітлення ділянки дороги по вул. Київський шлях, в районі «Каховська», працює та управляється за допомогою щитка управління зовнішнім освітленням від ТП-73, і підтримується в автоматичному режимі за допомогою комп`ютеризованої системи АСУЗО. 04.11.2018 вуличне освітлення на вказаній ділянці ввімкнулося о 16 год. 45 хв. 25 сек. та вимкнулося 05.11.2018 о 6 год. 28 хв. 36 сек.;

-актом обстеження пішохідного переходу на розі вулиці Каховська та вулиці Київській шлях від 05.12.2018 з додатком до нього у виді фотографій ділянки дороги по вул. Київській шлях в районі зупинки громадського транспорту «вулиця Каховська» та перехрестя вулиць Київській шлях - Каховського (т. 2 а.с.49-57).

Також, суд безпосередньо дослідивши акт обстеження дорожнього покриття та пішохідного переходу на розі вулиці Каховська та вулиці Київський шлях від 31.03.2020 із фотоілюстрацією даної частини дороги (т.3 а.с.231-238), вважає його неналежним доказом, оскільки, вказаний доказ здобутий через два роки після вчинення ДТП, а тому не може містити достовірні та належні дані на момент вчинення кримінального правопорушення, які б мали значення для кримінального провадження та підтверджували б або спростовували б обставини, що підлягають доказуванню.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчать відповідні протоколи, та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Також, у судовому засіданні судом були досліджені докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченого, процесуальні витрати у справі, речові докази та письмові докази, надані стороною захисту.

Крім того, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_56 , однак надалі прокурор у судовому засіданні відмовився від клопотання щодо допиту вказано свідка. Сторона захисту не наполягала на виклику вказаного свідка. Враховуючи принцип змагальності сторін, указані обставини, на думку суду, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні, тому суд вважає можливим закінчити розгляд кримінального провадження без допиту вказаного свідка.

Суд не надає оцінки показам свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_45 , відносно того, що обвинувачений ОСОБА_12 погрожував фізичною розправою потерпілому ОСОБА_8 , оскільки згадана обставина не є предметом доказування у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Приєднані учасниками кримінального провадження до матеріалів справи протоколи слідчих дій, а саме: протоколи допиту підозрюваного, свідків, з огляду на те, що в цих протоколах містяться показання підозрюваного, свідків, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання, ці показання були надані слідчому під час досудового розслідування, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, судом оцінюються критично та не приймаються до уваги.

Долучені прокурором як докази супровідні листи та запити ГУ НП в Київській області, у силу положень ст. 86 КПК України, суд не приймає в якості належних доказів обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Суд вважає, дані документи мають для працівників правоохоронних органів лише внутрішній інформативний характер щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, проведення будь-якої слідчої або негласної (розшукової) дії фіксуються протоколом, а не супровідними.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, суд оцінює критично складену без участі обвинуваченого досудову доповідь про обвинуваченого ОСОБА_12 у кримінальному провадженні від 04.06.2019 (т. 2 а.с.169-172), надану представником персоналу органу пробації ОСОБА_60 , оскільки, з відповіді на запит №45/19 від 07.08.2019 (т. 3 а.с.29) вбачається, що працівники органу пробації в період з 21.05.2019 по 15.07.2019 не відвідувала ув`язненого ОСОБА_12 у слідчому ізоляторі, а тому суд робить висновок, що вказана доповідь є неналежним доказом.

Суд вважає необґрунтованими доводи захисту щодо безпідставної відмови судом у проведенні слідчих дій в суді - слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_12 з метою відтворення обстановки та обставин події, а також проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , клопотання про призначення комплексної авто технічної, транспортно-трасолоргічної та судово-медичної експертизи. Ухвалами суду від 10.04.2020 та 05.06.2020 було розглянуто дані клопотання сторони захисту, за наведенням підстав та мотивів такої відмови. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження були проведені необхідні слідчі дії, на основі яких були встановлені вихідні данні, та на підставі яких було призначено і проведено ряд висновків експерта, а саме: висновок експертного дослідження №454 від 05.11.2018; висновок експерта №21/454/тр від 03.03.2019; висновок експерта №12-2/57 від 04.03.2019; висновок експерта №12-2/369 від 04.03.2019 та висновок експерта №12-2/480 від 22.03.2019. Відмовляючи у задоволенні даних клопотань, суд врахував, що стороною захисту не було обґрунтовано та доведено, що в результаті проведення слідчих експериментів та ряду експертиз можливо буде встановити обставини, які мають істотне значення для даного кримінального провадження. При цьому, в даному випадку були відсутні будь-які законні підстави для доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію - слідчий експеримент.

Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисників про необхідність встановлення місця наїзду на ОСОБА_17 , швидкості руху, з якою рухався автомобіль обвинувачуваного «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед наїздом на ОСОБА_17 та відстані між ОСОБА_17 і автомобілем ОСОБА_12 у момент, коли останній побачив потерпілого, а також призначення комплексної авто технічної, транспортно-трасолоргічної та судово-медичної експертизи, є безпідставні.

У зв`язку з викладеним, твердження захисника адвоката ОСОБА_13 про порушення під час досудового розслідування, процесуальних вимог щодо доказування, передбачених ст. 91-94 КПК України, є необґрунтованими.

Відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом», який був запозичений із правової системи загального права та активно використовується Європейським судом з прав людини, зокрема у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12), ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, застосовуючи указаний стандарт доказування в цій справі, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку у своїй сукупності, приходить до висновку, що усі докази утворюють цілісну картину того, що відбулося насправді. За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено обвинувачення, є доведеною «поза розумним сумнівом».

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони повністю узгоджуються між собою, а тому приходить до висновку, що безсумнівним є факт, що водій ОСОБА_12 , керуючи технічно-справним автомобілем, марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вулиці Київський Шлях, у районі будинку №214, у м. Борисполі Київської області, у смузі для руху в бік м. Харкова, не врахував дорожню обстановку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_17 , не зменшив швидкість та не зупинився, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 2.3 «д», п. 12.3, п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Не виконання водієм ОСОБА_12 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Твердження обвинуваченого про те, що він під час руху не розмовляв по мобільному телефону, суд оцінює критично, оскільки вони в повному обсязі спростовуються показами свідка ОСОБА_27 , які є логічними та послідовними. Підстави не довіряти показанням вказаного свідка у суду відсутні.

Показання обвинуваченого в частині того, що він керуючи автомобілем, бачив хлопця, що стояв на розділовій смузі, який зробив декілька кроків назад, на смугу руху, по якій рухався обвинувачений, спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_33 , ОСОБА_52 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2018, протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019, проведеного за участю свідка ОСОБА_50 , протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2019, проведеного за участю свідка ОСОБА_52 , та висновком експерта №12-2/480 від 22.03.2019.

Також, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_12 виїхавши на розі вулиці Каховська та вулиці Київський шлях, не побачив дорожньої розмітки «пішохідний перехід», яка погано проглядається, та про відсутність дорожніх знаків, оскільки вони повністю спростовуються доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2018, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фотоілюстрацією місця події та показаннями свідків.

Твердження обвинуваченого про те, що він під час руху не міг перевищити швидкість руху у населеному пункті, оскільки дорога була загружено іншими транспортними засобами, є необґрунтованими та не підтверджуються жодним доказом.

Окрім того, свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні дала показання про те, що під час руху траса була вільна від інших автомобілів.

Положенням п. 1.3, п. 1.4 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники руху виконають ці правила.

Таким чином, у діях ОСОБА_12 наявні ознаки порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, при обранні швидкості руху ОСОБА_12 , керуючись власними знаннями та вміннями, оцінюючи обстановку в умовах недостатньої видимості, керуючись правилами дорожнього руху, самостійно повинен був зменшити швидкість або змінити напрямок свого руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, а в разі потреби, зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Таким чином, оцінюючи, згідно з вимогами ст. 94 КПК України, усі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_17 .

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_12 суд вважає правильною.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З цього приводу суд враховує, що обвинувачений під час керування автомобілем, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, допустив бездіяльність, яка полягає у тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування на проїзній частині автодороги, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та в момент виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, так як сам стверджував, що бачив потерпілого за 18-20 м. і не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Така бездіяльність заборонена ПДР України. Її допущення потягло за собою втрату змоги постійно контролювати автомобіль та безпечно керувати ним, внаслідок чого ОСОБА_12 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_17 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження, від яких у приміщені Бориспільської ЦРЛ, реанімаційного відділення загинув. Тому між бездіяльністю обвинуваченого та смертю ОСОБА_17 існує безпосередній причино-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_12 повинен бути засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_17 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, а тому даний злочин є тяжким, але вчинений обвинуваченим з необережності.

У судовому засіданні сторона захисту неодноразово наголошувала, що потерпілі відмовляються від можливості спілкування та отримання будь-якої матеріальної допомоги від обвинуваченого ОСОБА_12 .

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_12 вчиняє активні дії для відшкодування збитків потерпілим.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до ст. ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинувачуваного ОСОБА_12 вказує на те, що він є особою молодого віку, раніше не судимий, злочин з необережності вчинив вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває. Одружений, є призовник, який підлягає призову на строкову військову службу з осені 2017 року. ОСОБА_12 здобув повну загальну середню освіту в 2014 у Харківському машинобудівному коледжі та у 2017 році отримав диплом бакалавра Харківського національного автомобільно-дорожнього університету. Працевлаштований в ТОВ «ЮТРІ» на посаді водія. За місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони. З 2018 року по теперішній час працевлаштований та за період роботи показав, що він працьовита людина, якісно виконує усі завдання, до праці ставиться відповідально та старанно. Крім того, ОСОБА_12 є співзасновником громадської організації «БЛАГОВІСТ 2013», де з 04.07.2013 активно займає посаду - Член Правління. За час існування громадської організації обвинувачений зарекомендував себе як спеціаліст в переговорах та взаємовідносинах з людьми різного віку та соціального статусу, в колективі набув авторитету як емоційно інтелектуальний, стабільний, скромний та орієнтований на сервіс. Має місце реєстрації. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони, є порядна та чуйна людина. Спокійний, добрий, ввічливий, вихований. Приймає активну участь в житті вулиці та селища. З сусідами підтримує добрі відносини, завжди відгукується на прохання про допомогу. Веде добропорядний спосіб життя, ніколи не був замічений у сумнівних компаніях. Спиртними напоями не зловживає. ОСОБА_12 проживає у батьків разом із своєю сім`єю. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Разом з цим, обвинувачуваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності про порушення Правил безпеки дорожнього руху України.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити реальне покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З цього приводу, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, захисників, представників потерпілих, позицію потерпілих, які просили призначити обвинуваченому максимальне покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_12 є не можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

При цьому, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його тяжких наслідків, обставин, за яких відбулося порушення ОСОБА_12 правил безпеки дорожнього руху, а також даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_12 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки
Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_12 продовжити у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

У ході розгляду кримінального провадження представником потерпілого, адвокатом ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 пред`явлено до ОСОБА_12 та ПАТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» - цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов було підтримано у повному обсязі, а тому останній просить суд стягнути з ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 1000000,00 грн., та з ПАТ СК «МЕГА-ГАРАНТ» моральну шкоду у розмірі 44676,00 грн., спричиненої внаслідок злочину, пов`язаного із смертю його сина ОСОБА_61 .

Прокурор, потерпіла ОСОБА_9 при вирішенні цивільного позову поклалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_62 цивільні позови визнав частково.

Захисники - підтримали позицію обвинуваченого.

Представник цивільного відповідача голова правління ПАТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» ОСОБА_63 , заявлений цивільний позов визнав повністю та готові сплатити страхове відшкодування за полісом АМ6603493 в розмірі 44676,00 грн.
Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

При цьому суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі №6-2808цс15 від 20.01.2016, зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 має нести цивільну відповідальність по факту даного ДТП.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди.

Встановлено, що у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_17 його батько ОСОБА_8 зазнав сильних душевних переживань та страждань. Потерпілий був молодим хлопцем. Втрата сина призвела ОСОБА_8 до глибокої психологічної травми. Невпевненість у собі, та в завтрашньому дні, біль від отриманих душевних травм та думки про те, що він вже ніколи не буде жити тим життям, яким жив до автокатастрофи. Відчуття неповноцінності, викликають у потерпілого постійні хвилювання, що призводять до заглиблення його пригніченого психологічного стану. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода.

З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав батько, пов`язаних з невідворотністю втрати сина, позбавленням можливості спілкуватись з ним в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини ОСОБА_12 та з огляду на вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_8 , становить 400 000 гривень 00 копійок.
Разом із тим, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_12 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» поліс №АМ/6603493, що діяв станом на 04.11.2018, то відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», частина обґрунтованих витрат потерпілого має бути відшкодована ОСОБА_8 за рахунок страхової виплати.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ПАТ СК «МЕГА-ГАРАНТ» не оспорював підстави та належність понесення вищезазначених витрат, а навпаки визнав цивільний позов в цій частині у повному обсязі.

Таким чином, в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь потерпілого необхідно стягнути 44676 гривень 00 копійок.
Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертиз у розмірі 4290 гривень 00 копійок.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного згідно із ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2019 на автомобіль марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу- залишити.
Керуючись ст.ст. 84, 86-87, 89, 94, 100, 102, 122, 124, 126, 127-129, 240-245, 318, 322, 342-351, 358, 363-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 3 ст. 23, ст. 1167, 1187-1188 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 3 (три) роки.
До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 28.03.2019 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва, справа №761/12484/19), зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання останнього під вартою під час судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки виконувати окремо, з моменту вилучення указаних прав.
Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 4290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) грн. 00 коп., витрат на залучення експерта.

Цивільний позов представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Линецьким відділом ГУМВС України в Харківській області, 22.03.2011, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , - 400000 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок, відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ЄДРПО: 30035289), на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , відшкодування завданої моральної шкоди в сумі - 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного, згідно із ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2019 на автомобіль марки «Mercedes Benz 111CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - залишити.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1