ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2198/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1028/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7 ,
представників власника майна - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000804 від 20.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000804 від 20.04.2020, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення водія НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля; транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Prado», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 ; 10 бетонних бордюрів довжиною близько1 метру.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 про арешт тимчасово вилученого майна та документів у кримінальному провадженні від 20.04.2020 за № 0000804 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України скасувати; постановити нову ухвалу, відповідно до якої у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна та документів відмовити у повному обсязі; зобов`язати Немишлянський відділ Харківської місцевої прокуратури № 3 та СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківські області виконати вимоги частини 3 статті 173 КПК України.
Доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що станом на 28.04.2020 ОСОБА_7 до правоохоронних органів не викликали і підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України у кримінальному провадженні від 20.04.2020 за № 0000804 чи за іншою статтею не вручали. Разом з цим, підставою для внесення відомостей до ЄРДР став рапорт молодшого інспектора роти УПП в Харківській області ОСОБА_10 про те, що о 22 год. 51 хв. 19.04.2020 прийняв інформацію на планшет про те, що невідомі здійснюють крадіжку дорожніх бордюрів по проспекту Маршала Жукова, 21/1 і їх нібито транспортують у джипі. В подальшому, о 22 год. 56 хв. він та його напарник зупинили автомобіль чорного кольору по вулиці Танкопія, 16-б на території гаражного кооперативу «Лада 94», за кермом якого знаходився власник автомобіля ОСОБА_7 і в багажнику автомобіля виявилися бордюри, після чого викликали СОГ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області.
Слідчим суддею не враховано пояснення, надані власником майна у судовому засіданні про те, що він дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і дійсно його автомобіль перебував 19.04.2020 біля під`їзду, однак протиправних дій, тим паче кримінальних, він не вчиняв, оскільки є законослухняним громадянином, має постійне місце роботи, займає посаду головного лікаря лікарні, ніколи не притягувався ні до адміністративної ні до кримінальної відповідальності, мешкає разом з дружиною та малолітньою донькою., а також має на утриманні батьків похилого віку, які мешкають у смт Зачепилівка Харківської області.
До матеріалів, які додані до клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та документів від 21.04.2020 не долучена будь-яка заява власника майна бордюрів, які нібито викрадалися 19.04.2020, як не долучений будь-який документ, який підтверджує спричинення злочинними діями матеріального збитку будь-то фізичній, або юридичній особі. За таких обставин апелянти вважали, що даних на підтвердження факту крадіжки працівниками поліції та прокуратури взагалі не здобуто.
Крім цього, слідчий суддя не взяв до уваги, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, ключі від автомобіля і сам транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Prado», державний номерний знак НОМЕР_3 потрібні ОСОБА_7 у повсякденній його діяльності, оскільки місце його роботи знаходиться досить далеко від місця його проживання і в період поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, останній позбавлений можливості добиратися на роботу, бо це єдине авто у його родині, а також позбавлений можливості навідувати кожні вихідні своїх батьків похилого віку, які мешкають від нього на відстані понад 150 км.
Апелянти вважали, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання й права і свободи ОСОБА_7 , як і не доведено значення вищевказаного автомобіля для встановлення обставин та можливість використання його як доказів відомостей, що містяться в ньому, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя приймаючи до уваги, що за наслідками досудового розслідування по кримінальному провадженню встановлено, що автомобіль марки «Toyota» моделі «Prado», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_7 , та яким 19.04.2020 на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 керував ОСОБА_7 , ймовірно використовувався для вчинення злочину, а саме незаконного заволодіння десятьма бетонними бордюрами, які були вилучені з багажника вказаного автомобіля, належність яких та походження яких на даний час органом досудового розслідування не встановлена, та за обґрунтованими доводами прокурора потребує додаткового з`ясування шляхом огляду, здійснення відповідних запитів до організації з благоустрою та проведення експертиз, слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим визнані по справі речовими доказами, а тому з метою зберігання вказаних речових доказів слід допустити їх арешт.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з ухвалою слідчого судді в частині визначення способу накладення арешту, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000804 від 20.04.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України. Підставою внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення, про те, що 19.04.2020 близько 22:51 год. за адресою: м. Харків, пр. П. Григоренко, 21/1, невстановлена особа нібито викрадає бордюрний камінь. 19.04.2020 близько 22:56 год. на виїзді з двору будинку АДРЕСА_2 , біля будинку по вул. Танкопія, 16-Б, співробітниками УПП в Харківській області ДПП виявлено автомобіль «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , в багажнику якого виявлено бордюрні камені.
Згідно протоколу огляду місця події від 20.04.2020 було виявлено за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 16-Б: пластикове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення водія НОМЕР_2 , ключі від автомобіля, транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Prado», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 та 10 бетонних бордюрів довжиною близько 1 метру в багажнику вказаного автомобілю.
Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 21.04.2020 вилучене під час огляду місця події від 20.04.2020 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000804 від 20.04.2020.
Прокурор вважав, що вищевказаний автомобіль та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у пунктах 1, 3 частини 2 статті 167 КПК України.
Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з частиною 4 статті 173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Крім цього, відповідно до пунктів 4, 5 частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

У даному випадку, слідчий суддя взагалі не зазначив спосіб арешту майна, не визначив місце зберігання арештованого майна, чим порушив приписи частини 4 статті 173 КПК України.

З врахуванням тих обставин, що на даний час власник бордюрів на встановлений та органом досудового розслідування не встановлена особа, якій спричинена шкода, а також те, що вказане рухоме майно постійно використовується його власником в інтересах родини, колегія суддів вважає, що воно може бути передано ОСОБА_7 на зберігання із забороною його відчуження, без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційних скарг ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 та скасування ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова в частині визначення місця зберігання та способу накладення арешту на зазначений автотранспорт.

Відповідно до вимог статей 170, 173 КПК України апеляційний суд вважає за можливе визначити спосіб накладання арешту майна шляхом заборони відчуження вказаного транспортного засобу, з передачею вищевказаного майна його власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2020 скасувати в частині способу накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення водія НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля; транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Prado», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , і постановити у відповідній частині нову ухвалу.
Визначити спосіб накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони його відчуження.
Зазначене майно повернути його власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: