Справа № 214/7825/19
1-в/214/21/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі подання Саксаганського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування, суд,

ВСТАНОВИВ:

Саксаганський районний відділ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі за текстом «орган пробації») звернувся до суду з поданням про звільнення від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування засудженого ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання зазначено наступне. Вирок стосовно засудженого ОСОБА_3 надійшов до органу пробації 21 вересня 2018 року. Вироком суду на засудженого було покладено обов`язки згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Засудженому були встановлені дні явки на реєстрацію. Згідно інформації Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області до адміністративної відповідальності притягувалася 5 грудня 2018 року

До кримінальної відповідальності згідно інформації ВІАЗ КВП ГУНП в Дніпропетровській області протягом іспитового строку, а саме: до органу пробації надійшла інформація щодо порушення кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001600 від 20.06.2019 року за ст. 186 ч. 1 КК України відносно засудженого. Станом на 9 жовтня 2019 року рішення по вказаному кримінальному провадженні не винесено, справа перебуває на розгляді в суді.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кримінального кодексу України та частини 2 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі. Стаття 62 Конституції України, частина 2 статті 2 Кримінального кодексу України та частина 1 статті 17 Кримінально-процесуального кодексу України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Прокурору та представник органу пробації у судове засідання 22 січня 2020 року не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник органу пробації подав заяву про розгяд справи за його відсутності.

Засуджений повідомлявся про розгляд справи за відомою суду адресою.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с.3), повідомлення (а.с.4), повідомлення (а.с.4, зв.), вирок (а.с.5-8).

Також у судовому засіданні оглянута особова справа засудженого.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання належить відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 539 КПК України, подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 537 КПК України.

Відповідно до ст.1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Як передбачено ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу; вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Як передбачено ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання; у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Таким чином, негативні наслідки у вигляді призначення покарання за сукупністю вироків настають для особи, яка під час іспитового строку вчинила новий злочин лише при постановленні вироку за злочин, вчинений під час іспитового строку. В разі виправдання такої особи ці негативні наслідки законодавством виключені.
Інститут звільнення від покарання з випробуванням одним із своїх завдань має утримання особи від вчинення нових злочинів, що безпосередньо випливає зі змісту частини третьої ст. 75 КК України.
Як передбачено ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом; притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до спрямованості норм, які регулюють умови звільнення особи від покарання, слід вважати, що застосоване як в ст. 32 КК України поняття «вчинення двох або більше злочинів» так і застосоване в ст.ст.75, 78 КК України поняття «новий злочин», слід розуміти висунуте в порядку КПК України твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Таке розуміння вжитого в ст.ст. 75, 78 КК України поняття «новий злочин» буде відповідати такому завданню КК України як запобігання злочинам, оскільки ст. 75 КК беззаперечно та прямо передбачає, що умовою звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, є не вчинення ним протягом іспитового строку нового злочину.
Розуміння вжитого в ст.ст. 75, 78 КК України поняття «новий злочин» як такого, що може бути застосовано лише у випадку засудження особи за новий злочин, не буде сприяти тому, щоб особи, до яких застосовано випробування, утримувалися під час іспитового строку від вчинення нових злочинів, призведе до нівелювання такого завдання цього інституту як запобігання новим злочинам, таке розуміння може призвести до виключення правових наслідків, передбачених частиною третьою ст. 78 КК України для тих випадків, коли особа під час іспитового строку вчинить новий злочин.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 1 серпня 2018 року засуджений за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Цим вироком на підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на рік.

В період іспитового строку засуджена обвинувачується у тому, що 20 червня 2019 року вчинив злочин, передбачений ст.186 ч.1 КК України, що вбачається з довідки (а.с.3), повідомлення (а.с.4), повідомлення (а.с.4, зв.) та ухвали (а.с.102-104 особової справи).

Таким чином, підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 1 серпня 2018 року, суд не знаходить. При цьому суд приходить до переконання, що маються вагомі підстави вважати, що засуджений ОСОБА_3 не утримався від вчинення в період іспитового строку нового злочину, так як у встановленому КПК України порядку переслідується за обвинуваченням у вчиненні нового злочину. Також суд враховує, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 1 серпня 2018 року, не призведе до порушення його прав, оскільки наслідки, передбачені ч. 3 ст. 78 КК України, можуть настати для нього лише в разі засудження за вчинення злочину, передбаченого ст.186 ч. 1 КК України.

Керуючись ст. 78 ч.1 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Саксаганського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_3 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1