Справа № 569/2245/20
УХВАЛА

11 лютого 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сварицевичі, Дубровицького району, Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого головним державним інспектором управління Державного агентства рибного господарства у Рівненській області, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:
До Рівненського міського суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що 09 лютого 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, які вчинені за наступних обставин.
Так, 08 лютого 2020року, приблизно о 23 год. 44 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що інспектори роти №3 УПП в Рівненській області ДПП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є працівниками правоохоронного органу, які несли службу по забезпеченню публічної безпеки та порядку і здійснили виїзд за вищевказаною адресою на повідомлення, яке надійшло на лінію «102» щодо вчинення з боку ОСОБА_5 насильства в сім`ї, поводив себе агресивно і зухвало по відношенню до них, висловлюючись на адресу останніх нецензурною лайкою та провокуючи конфлікт, на зауваження не реагував, схопив ОСОБА_8 обома руками за комір форменого одягу, почав відштовхнути від себе, в результаті чого повалив працівника поліції на землю, та на подальші законні вимоги припинити злочинні дії не реагував. В подальшому, при намаганні ОСОБА_8 його заспокоїти, намагався вирватися, вчинив боротьбу в ході якої, умисно наніс два удари коліном правої ноги в область обличчя та правої руки ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому п`ятої плюснової кістки правої кисті.
Крім цього, 08 лютого 2020 року, приблизно о 23 год. 44 хв., ОСОБА_5 , за вищевказаних обставин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що інспектор роти №3 УПП в Рівненській області ДПП ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, який ніс службу по забезпеченню публічної безпеки та порядку і здійснив виїзд за вищевказаною адресою на повідомлення, яке надійшло на лінію «102» щодо вчинення з боку ОСОБА_5 насильства в сім`ї, маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, здійснюючи опір працівнику поліції, наніс два удари коліном правої ноги в область обличчя та правої руки ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому п`ятої плюснової кістки правої кисті.
На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідка, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
У судовому засіданні прокурор просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без застосування застави.
На думку сторони обвинувачення, сукупність вказаних обставин свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
ОСОБА_5 систематично вчиняє домашнє насильство в сім`ї відносно дружини, за викликом якої приїхали працівники поліції за адресою проживання ОСОБА_5 . Тому існує ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Вказали, що ОСОБА_5 працює, одружений, має на утриманні двох дітей. 08 лютого 2020 року мала місце сімейна сварка, що спровокувало вчинення даних злочинів. ОСОБА_5 вказав, що не зрозумів, коли до нього у квартиру увійшли двоє чоловіків, що останні були працівниками правоохоронного органу.
Просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, і у разі застосування домашнього арешту, застосувати його в певний період доби, оскільки останній працює, є головним державним інспектором управління Державного агентства рибного господарства.
Наміру ухилятись від слідства та суду ОСОБА_5 не має, ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на потерпілого та свідка необгрунтовані.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Слідчим відділом Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000811 від 09.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.
09 лютого 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого cуддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування стадії розслідування, що має місце у цьому випадку суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні,вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що на даний час ризики, які б давала підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.
Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не судимий.
Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Крім того, у силу ст. 177 КПК слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію підозрюваного.
Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись ст.176-179,182,183,193,194,309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Встановити строк дії ухвали до 11 квітня 2020 року.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 11 квітня 2020 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.
Контроль на виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора ОСОБА_3 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.
Слідчий суддя
Рівненського міського суду ОСОБА_1