Справа № 185/2352/20
Провадження № 1-кп/185/428/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 11 березня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 25 січня 2020 року приблизно о 14.30 годині, знаходячись на АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою підтримував дружні стосунки. Під час спілкування із потерпілою ОСОБА_5 , ОСОБА_3 достовірно знаючи, що у неї є мобільний телефон «HUAWEI Mate 10 Lite», imel1: НОМЕР_1 , imel2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, який належить їй, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), при цьому вказаний мобільний телефон, визначив як предмет свого злочинного посягання. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, використовуючи довірливі відносини засновані на знайомстві, діючи з корисливих спонукань та з метою збагачення, не маючи на меті повертати майно, під надуманим приводом попрохав ОСОБА_5 передати йому телефон у тимчасове користування. В свою чергу, ОСОБА_5 не усвідомлюючи про дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодилась та надала йому свій мобільний телефон «HUAWEI Mate 10 Lite», imel1: НОМЕР_1 , imel2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору. Після цього, того ж дня, тобто 25 січня 2020 року, приблизно о 14.50 годині, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи з корисливих спонукань та з метою збагачення, утримуючи при собі мобільний телефон «HUAWEI Mate 10 Lite», imel1: НОМЕР_1 , imel2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, вартістю 3700 грн., зник з місця скоєння кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тобто - уклавши договір фінансового кредиту під заставу майна № 18.33609/0 від 10 лютого 2020 року з підприємством ПТ «ТОП Аксентьев О.О. і компанія», а саме мобільного телефону «HUAWEI Mate 10 Lite», imel1: НОМЕР_1 , imel2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору та отримав за це грошові кошти у сумі 1500 грн., які витратив на власні потреби.

Дії ОСОБА_3 кваліфікованоза ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що зимою цього року, в обідню пору він зустрів потерпілу біля вул. Миру в м. Павлограді і попросив мобільний телефон, щоб користуватися, вона не відмовила і дала телефон «Хуавей» чорного кольору. Згодом цей телефон він продав. Телефон він здав в ломбард десь через тиждень. Потерпіла просила повернути телефон. Телефон він потерпілій не повернув. Потерпілій він повернув 750 грн. На протязі місяця він відшкодує інше. В скоєному розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що З обвинуваченим у родинних відносинах не перебуває, спілкується. В січні 2020 року вони гуляли з обвинуваченим біля її дому вдень і він попросив телефон покористуватися, і вона йому дала телефон «Хуавей» чорного кольору, з метою покористуватися і повернути. Потім обвинувачений перестав виходити на зв`язок. Почала шукати обвинуваченого. Потім вона взнала, що телефон в ломбарді. Вона потім здзвонилася з обвинуваченим, але він сказав, що грошей у нього не має, щоб забрати. Потім вона звернулася до поліції. Наприкінці квітня обвинувачений сплатив їй 750 грн. Покарання просила суд застосовувати не суворе.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, та документів стосовно речових доказів та процесуальних витрат. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілої та їх бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі ст. 65 КК України суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді обмеження волі в межах санкції статі за інкриміноване їй кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, визнав вину повністю, щиро розкаявся, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і покарання йому можливо призначити з застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 628 грн. 04 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 (інн. НОМЕР_3 ) на користь держави 628 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: мобільний телефон «HUAWEI Mate 10 Lite», переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1