Справа № 640/20/19
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

"05" лютого 2020 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0004579 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ліванської Республіки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307, ч.2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні вказаних злочинів.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 обраний відносно нього запобіжний захід, посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так обвинувачений буде переховуватися від суду та вчиняти інші злочини, впливати на свідків.

Обвинувачений та його захисник щодо продовження запобіжного заходу заперечували, оскільки потерпілий вже надав пояснення, на свідків впливати не буде. Просили обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До спливу продовженого строку, судове провадження не завершено.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші злочини.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 2 ст.307, ч.2 ст. 345 КК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні вказаного злочину (від 6 до 10 років позбавлення волі); обвинувачений офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, є громадянином іншої держави, не має достатніх міцних соціальних зв`язків, хоча і одружений з 2016 року.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний або обвинувачений може ухилитись від суду.

Суд зазначає, що тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, можливість ухилитися від явки до суду та вчинити інший злочин.

При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про особу обвинуваченого.

У зв`язку з цим суд проходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на теперішній час неможливе, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися, тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає необхідним не визначати обвинуваченому внесення застави, що відповідає положенням ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки обвинувачений обвинувачується у злочині (ч. 2 ст. 345 КК України), вчиненому із застосуванням насильства до потерпілого.

На підставі викладеного, суд продовжує строк тримання ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (27)» продовжити на 60 діб - до 04.04.2020 року включно, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.

Головуючий