Ухвала

08 жовтня 2019 року
м. Київ
Провадження № 13-69зво19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
розглянула заяву ОСОБА_16 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за нововиявленими обставинами і
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2002 року ОСОБА_16 засуджено за частиною 3 статті 142, частиною 1 статті 101, частиною 3 статті 117, частиною 2 статті 118, пунктами «г», «е», «ж», «і» статті 93 (в редакції 1960 року) Кримінального кодексу України (далі КК), частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 357, частиною 3 статті 186, частиною 1 статті 296, частиною 2 статті 263, статті 70 КК (в редакції 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 18 березня 2003 року вирок апеляційного суду залишено без зміни.
У заяві, яка надійшла до Верховного Суду та зареєстрована 07 жовтня 2019 року, ОСОБА_16 ставить питання про перегляд і скасування постановлених щодо нього судових рішень за нововиявленими обставинами.
Велика Палата Верховного Суду (далі Велика Палата) перевірила дотримання заявником порядку, строків звернення, відповідність заяви вимогам статті 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами з таких міркувань.
Згідно з частиною 1 статті 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Відповідно до частини 1 статті 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Обґрунтовуючи наявність нововиявлених обставин, заявник висловлює незгоду з обставинами кримінального провадження, встановленими у постановлених щодо нього судових рішеннях, вказує на істотне порушення судами вимог кримінального процесуального закону.
ОСОБА_16 посилається також на рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2012 року у справі «Ніколаєнко та інші проти України» (набуло статусу остаточного 15 лютого 2013 року), яким констатовані факти порушення пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), зокрема порушення щодо Ніколаєнка права на захист при розгляді справи у Верховному Суді України.

На думку заявника, зазначені факти є нововиявленими обставинами в його справі, оскільки розгляд провадження щодо нього у Верховному Суді України, так само як і у справі щодо Ніколаєнка, було проведено за відсутності захисника.
Проте, на користь ОСОБА_16 не було постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, а рішення Європейського Суду з прав людини, на яке посилається засуджений у своїй заяві, постановлено щодо іншої особи.

Відтак, обставини, на які посилається ОСОБА_16 , не є ні нововиявленими, ні виключними.
Окрім цього, згідно з нормами КПК Велика Палата не має компетенції (не є судом, встановленим законом) для перегляду за заявами (зверненнями, скаргами) учасників кримінального провадження за нововиявленими обставинами судових рішень Верховного Суду України, ухвалених за результатами розгляду касаційних скарг.

Зважаючи на те, що підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами відсутні, у його відкритті за заявоюОСОБА_16 слід відмовити.
Керуючись статтями 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
У відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_16 відмовити.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15