Ухвала

Іменем України
09 вересня 2019 року

м. Київ
Справа № 753/17161/17
Провадження № 51 - 2450 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року,

встановив:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, скасовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено її для відбування покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року за ст. 307 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушує питання про необхідність перегляду зазначених ухвал судів обох інстанцій в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від

02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Порушене засудженою ОСОБА_4 у касаційній скарзі питання, стосується оскарження судових рішень, постановлених в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України.

Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2, ст. 539 ч. 6 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають. Такий висновок об`єднана палата сформулювала у справі за аналогічних обставин, а саме, за наслідком розгляду касаційної скарги засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, якою було задоволено подання Оболонського РВ КВІ у місті Києві, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року, та направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Про наявність такого висновку щодо правозастосування засудженій було вказано в ухвалі Верховного Суду від 20 травня 2019 року, якою засудженій ОСОБА_4 було відмовлено увідкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року.
Оскаржувані засудженою ОСОБА_4 ухвали винесені в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України, а тому, з врахуванням вищезазначеного висновку об`єднаної палати Верховного Суду, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що порядок надання безоплатної правової допомоги визначений Законом України «Про безоплатну правову допомогу», частина перша статті 18 якої, зокрема, визначає, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженій ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3