Справа № 304/1510/17
Провадження № 11-кп/4806/717/19
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

08.08.2019 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки.
Згідно вироку, ОСОБА_3 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4 , що мало місце 03.09.2017 приблизно о 10-й годині 50 хв. по вул. Ужгородській у м. Перечин Закарпатської області.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 вказує на те, що вирок є незаконним. Стверджує, що в даному кримінальному провадженні не встановлені форма вини та мотиви вчинення злочину. Посилається на те, що основним доказом вини ОСОБА_3 взято висновок авто-технічної експертизи № 501 від 30.10.2017, відповідно до якого водій ОСОБА_3 порушив вимоги передбачені п. 12.3 ПДР України, маючи технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста, з моменту виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів до своєчасного екстреного гальмування, однак, вихідні дані для вказаного висновку взято з постанови слідчого, який проводив слідство однобічно з обвинувальним ухилом. Зазначає, що момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_3 настав тоді, коли він побачив, що велосипедист ОСОБА_4 змінив напрямок руху й почав наближатися до роздільної лінії дороги, а тому, водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб із моменту виникнення небезпеки для руху, у зв`язку з чим, у його діях відсутній склад передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, так як вимоги ПДР України, зокрема передбачені п. п. 6.7, 10.1 та 11.14, були порушені велосипедистом ОСОБА_4 .. Разом із тим, вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про визнання недопустимими доказами та припинення їх подальшого дослідження - протоколу огляду місця ДТП від 03.09.2017, в якому не вказано прізвище, ім`я та по батькові особи, яка проводила огляд, учасники не попереджені про застосування технічних засобів та їх характеристики, зазначено, що використовувався фотоапарат «Канон», однак чим проводились заміри довжин і температури не вказано, чим грубо порушено вимог ст. 104 КПК України; протоколу проведення слідчого експерименту від 11.10.2017, в якому зазначено відомості, які не відповідали умовам та обставинам ДТП, а саме, слідчий експеримент проведено без участі автомобілів та велосипеда в сонячну погоду (ДТП відбулося за участі 5 автомобілів у дощову погоду), для заміру швидкості використовувались покази потерпілої, яка не була очевидцем ДТП, на велосипеді іншої марки та особи невідповідного віку, водію ОСОБА_3 , як учаснику слідчого експерименту, без статусу, не було роз`яснено право відмовитися від надання показань та не відповідати на запитання. Крім того, посилається на те, що слідчий, скориставшись прогалинами в кримінальному процесуальному законодавстві, на протязі 3 днів повідомивши про підозру, обравши запобіжний захід та в той же день закінчивши досудове розслідування, відмовив у задоволенні клопотань про додатковий допит свідків, проведення повторного слідчого експерименту та призначення повторної авто технічної експертизи, мотивувавши тим, що досудове слідство закінчено, і з цих же підстав слідчим суддею відмовлено в задоволенні аналогічної скарги на дії слідчого. Просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України злочину. В ході апеляційного розгляду просить повторно дослідити протокол огляду місця ДТП, протокол проведення слідчого експерименту від 11.10.2017, постанову про призначення авто технічної експертизи від 12.10.2017, висновок авто технічної експертизи № 501 від 30.10.2017, а також розглянути клопотання від 18.10.2018 про визнання доказів недопустимими.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам цієї норми права.
Так, заявивши вимогу про ухвалення виправдувального вироку, апелянт не зазначив на підставі якої саме норми КПК України апеляційний суд повинен виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 , і при цьому, не врахував те, що чинним кримінальним процесуальним законом апеляційний суд не наділений повноваженнями на ухвалення виправдувальних вироків.
Крім того, заявивши клопотання про дослідження апеляційним судом протоколу огляду місця ДТП, протоколу проведення слідчого експерименту від 11.10.2017, постанови про призначення авто технічної експертизи від 12.10.2017, висновку авто технічної експертизи № 501 від 30.10.2017, - апелянт не вказав на те, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні цих доказів і в чому саме полягає неповнота та поверховість при їх дослідженні.
Разом із тим, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що протоколи огляду місця ДТП та проведення слідчого експерименту є недопустимими доказами, апелянт не послався на те, у чому саме полягає порушення прав особи обвинуваченого ОСОБА_3 при здобутті цих доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
Вищенаведені недоліки унеможливлюють відкриття провадження за апеляційною скаргою, яку подав захисник, у зв`язку з чим, така підлягає залишенню без руху з установленням строку для усунення виявлених у ній недоліків.
Керуючись ст. 399 КПК України, суддя
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2019 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, залишити без руху.
Встановити апелянту строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків апеляційної скарги 15 днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу йому буде повернуто.
Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту адвокату ОСОБА_2 ..
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_5 Стан
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_5 Стан