Справа № 554/7902/19
Провадження 1-кп/554/477/2019
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 16.09.2019

16 вересня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтава у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000495 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Карлівка Полтавської області, українки, громадянки України, освіта неповна вища, не одруженої, позапартійної, військовозобов`язаної, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -

в с т а н о в и в :
04 лютого 2016 року обвинувачена ОСОБА_4 підписала контракт з Міністерством внутрішніх справ України терміном на три роки та призначена на посаду телефоніста відділення проводового зв`язку взводу 2-го батальйону оперативного призначення із зарахуванням до особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно наказу командира вказаної військової частини від 04.02.2016 року №24.

Відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 23.06.2017 року оголошене не було.
Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, 23.06.2017 року незаконно припинила виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не з`явилась вчасно до місця служби, військової частини НОМЕР_1 НГ України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ,та перебувала за місцем свого прожівання, під час незаконної відсутності у частині, обов`язків військової служби не виконувала, проводила час на власний розсуд, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину, або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

20.08.2019 року ОСОБА_4 добровільно з`явилась до військової прокуратури Полтавського гарнізону (м. Полтава, майдан Незалежності, 1-Б), із зізнанням у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Отже, солдат ОСОБА_4 була незаконно відсутньою за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 НГ України у період з 23.06.2017року по 20.08.2019 року.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною за ст. 407 ч.4 КК України, але від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи. Органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинила нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду.

Обговорюючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її вік, визнання нею своєї вини та щире каяття, ненастання тяжких наслідків, та інші конкретні обставини справи, а тому суд вважає за можливе застосувати до неї ст. 75 КК України, оскільки її виправлення та перевиховання можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1