ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3718/18
провадження № 1-кп/753/1104/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню № 0011443 від 27.10.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також обставини, які слугували підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу на даний час не відпали та продовжують існувати. Це ризик втечі, враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченій в разі доведеності вини за вчинення кримінального правопорушення; ризик продовження вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 має судимості; ризик впливу на свідків, які ще не допитані, при цьому свідок ОСОБА_6 проживав разом з обвинуваченою.

Обвинувачена та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 пояснила, що ризик втечі неможливо обґрунтовувати тяжкістю покарання за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_3 ; ризику впливу на свідків немає, оскільки свідок ОСОБА_6 зник, а свідок ОСОБА_7 є матір`ю обвинуваченої та не давала свідчення проти неї; ризику продовження вчинення кримінального правопорушення також не існує. Вважала можливим застосувати до обвинуваченої домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід «тримання під вартою» є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Суд оцінив сукупність всіх обставини, у тому числі: ступінь тяжкості злочинів, інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_3 , який є тяжким, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, зокрема у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченої.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про наявність численних ризиків, які обумовлюють можливість обвинуваченій ОСОБА_3 перешкоджати правосуддю.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі у виді домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В зв`язку з викладеним суд вважає, що ОСОБА_3 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити обраний відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 14 вересня 2018 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для виконання в частині продовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1