Справа№639/6556/19
Провадження №1-кс/639/3186/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження застосування екстрадиційного арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ачхой-Мартан Ачхой-Мартановського району Чечено-Інгушської Автономної РСР, громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «а» ч. 2 ст. 105, ч. 1 ст. 222 Кримінального кодексу Російської Федерації,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з вищезазначеним клопотанням звернувся начальник відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ..

В обґрунтування клопотання зазначається, що 13.03.2019р. ОСОБА_4 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «а» ч. 2 ст. 105, ч. 1 ст. 222 КК РФ, та якого оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол, було затримано працівниками Лозівського ВП ГУНП в Харківській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.08.2019р. до ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт строком до 12 місяців, до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам РФ. 01.08.2019р. ОСОБА_4 затримано та поміщено до ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Проведення екстрадиційної перевірки доручено прокуратурі Харківської області, яка на теперішній час не закінчена. Посилаючись на те, що інкриміновані ОСОБА_4 правопорушення за законодавством України є екстрадиційними, строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності не закінчилися, з огляду на закінчення двомісячного строку, встановленого п.11 ч.2 ст.584 КПК України, керуючись Європейською конвенцією про видачу правопорушників, прокурор просить суд визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на зазначене вище.

Під час судового розгляду головою Дніпропетровської обласної дитячої громадської організації «Правозахисника спілка «Допоможемо дітям» ОСОБА_8 було заявлено клопотання про передачу ОСОБА_4 на його особисту поруку.

Особа, видача якої запитується ОСОБА_4 та захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під час судового засідання проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - передати його на особисту поруку голові Дніпропетровської обласної дитячої громадської організації «Правозахисника спілка «Допоможемо дітям» ОСОБА_8 ..

В обґрунтування своїх доводів захисники зазначали, що прокурором не зазначено та не доведено ризику втечі ОСОБА_4 та неможливості забезпечення у подальшому (у разі наявності підстав) його видачі. При цьому вказували на наявність в нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, оскільки ОСОБА_4 на території України проживає більше 10 (десяти) років та перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , від спільного проживання однією сім`єю з якою він має двох малолітніх дітей. ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Проживаючи на території України, ОСОБА_4 був офіційно працевлаштований. За час, коли сплинули строки тимчасового арешту та до скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2019 року, якою до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, останній з`являвся до суду за першою вимогою, в тому числі, на телефонний виклик від 31.07.2019р. про необхідність його явки до Харківського апеляційного суду на 01.08.2019р., коли було скасовано вищезазначену ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2019р., , що може свідчити лише про відповідальність та правову свідомість ОСОБА_4 , а також про відсутність бажання ухилятися від правосуддя.
Стороною захисту зазначається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 на території Російської Федерації розпочато у зв`язку з його переслідуванням по політичним та релігійним переконанням, у зв`язку з чим ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, про що його документовано довідкою про звернення за захистом в Україні, строк дії якої продовжено до 06.11.2019 року.
Крім того, на думку захисників сплинули строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 222 КК РФ, а видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за п. «а» ч. 2 ст. 105 КК РФ унеможливлює санкція вказаної статті, яка передбачає покарання, окрім іншого, у виді смертної кари.
Також сторона захисту посилалась на фальсифікацію кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 правоохоронними органами Російської Федерації.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що постановою слідчого Грозненського міжрайонного слідчого відділу слідчого управління Слідчого комітету РФ по Чеченській Республіці від 14.09.2018р. ОСОБА_4 заочно притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальній справі №70027 та пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених п. «а» ч. 2 ст. 105, ч. 1 ст. 222 Кримінального кодексу Російської Федерації, за фактами спричинення 17.08.2009 р. о 01:20 год. в домоволодінні АДРЕСА_2 , з використання вогнепальної зброї, смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

11.12.2018р. ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук.

Постановою Грозненського районного суду Чеченської Республіки від 23.01.2019р. стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці з дня його фактичного затримання на території РФ або з моменту його екстрадиції на територію РФ.

13.03.2019р. ОСОБА_4 було затримано працівниками Лозівського ВП ГУНП в Харківській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.08.2019 року задоволено клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 16.04.2019 р. та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на строк до 12 місяців, до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
На даний час ОСОБА_4 утримується в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».
Згідно ч.10 ст.584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення. (ч. 11 ст. 584 КПК України)
Вирішуючи питання щодо наявності підстав подальшого тримання під вартою ОСОБА_4 , необхідно відзначити таке.

Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури РФ від 11.04.2019р. №81/3-232-19 про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за п. «а» ч. 2 ст. 105, ч. 1 ст. 222 Кримінального кодексу Російської Федерації.
Згідно зазначеного запиту на теперішній час кримінальна справа стосовно ОСОБА_4 знаходиться в провадженні Грозненського міжрайонного слідчого відділу слідчого управління СК РФ по Чеченській Республіці, а тому, в силу положень ч. 3 ст. 545 КПК України, Генеральна прокуратура України є уповноваженим центральним органом щодо розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 .
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Генеральною прокуратурою України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі Харківської області.
У ході проведення перевірки встановлено, що інкриміновані ОСОБА_4 злочини за законодавством України є екстрадиційними та відповідають:
-п. «а» ч. 2 ст. 105 КК РФ злочину, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року;

-ч. 1 ст. 222 КК РФ злочину, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Щодо доводів захисників про закінчення строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 222 КК РФ, то вони відхиляються, з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України, ч. 3 ст. 78 КК РФ, та факту ухвалення постанови слідчого Грозненського міжрайонного слідчого відділу СУ СК при прокуратурі РФ по Чеченській республіці від 09.10.2009р. про оголошення розшуку ОСОБА_4 .

Посилання захисника ОСОБА_5 про неможливість видачі ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за п. «а» ч. 2 ст. 105 КК РФ через те, що санкція вказаної статті передбачає покарання, окрім іншого, у виді смертної кари, також на теперішній час не можуть бути взяті до уваги, адже згідно Постанови КС РФ від 02.02.1999р. №3-П та Ухвали КС РФ від 19.11.2009р. №1344-О-Р смертна кара як вид покарання на території РФ не застосовуються, в тому числі, при розгляді справ за участі присяжних.

Крім того, вищезазначеним обставинам, на які посилається сторона захисту, як і твердженню, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 на території Російської Федерації розпочато у зв`язку з його переслідуванням по політичним та релігійним переконанням, має бути надана оцінка при проведенні екстрадиційної перевірки та вирішенні питання про видачу (відмову видачі) ОСОБА_4 ..
Запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення його до кримінальної відповідальності і долучені до нього матеріали оформлені належним чином, відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якими урегульовані відносини між Україною і Російською Федерацією з питань екстрадиції.
Судовим розглядом не встановлено, що з моменту постановлення ухвали Харківського апеляційного суду від 01.08.2019р. про застосування стосовно ОСОБА_4 екстрадиційного арешту строком до 12 місяців, виникли або були з`ясовані обставини, які б виключали можливість його видачі компетентним органам Російської Федерації та відповідно продовження тримання його під вартою.

Щодо доводів сторони захисту про фальсифікацію обвинувачення, то вони відхиляються, адже відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання про екстрадиційний арешт слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Стосовно інших заперечень сторони захисту проти клопотання, викладених вище, то суд відзначає, що за змістом ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт є запобіжним заходом для забезпечення можливої видачі особи компетентним органам іноземної держави.

Прийняття рішення за запитом здійснює уповноважений центральний орган України, та такі обставини як звернення з заявою про отримання статусу біженця або статусу особи, що потребує додаткового захисту є перешкодою для прийняття такого рішення, а не для застосування екстрадиційного арешту.

Вимогами частини 1 статті 585 КПК України визначено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
З аналізу положень зазначеної норми вбачається, що на відміну від процедури вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, по якому досудове розслідування здійснюється відповідно до КПК України (регламентована статтею 199 вказаного Кодексу), при вирішенні питання щодо наявності підстави для подальшого тримання під вартою та продовжити застосування екстрадиційного арешту до особи, видача якої запитується, обов`язок доведення відповідних обставин для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), покладається на сторону захисту.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею враховується:
- наявність відомостей про те, що постановою слідчого Грозненського міжрайонного СВ СУ Слідчого комітету при прокуратурі РФ по Чеченській Республіці від 09.10.2009 року ОСОБА_4 оголошений в розшук на території Російської Федерації, а з 11.12.2018 року він був оголошений в міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол, у зв`язку з його ухиленням від органів слідства;
- тяжкість покарання, що загрожує особі у разі засудження, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення за законодавством України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами;
- вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності;
- відсутність у ОСОБА_4 на території України постійного місця реєстрації та проживання, відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки в шлюбі з ОСОБА_9 він офіційно не перебуває, доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_4 зазначений батьком в актових записах про народження двох малолітніх дітей (згідно копій свідоцтв про народження дітей батьком зазначено особу на прізвище « ОСОБА_15 ») стороною захисту до суду не надано.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_4 постійно проживав на території України більше 10 років, стороною захисту також не надано.
Обставини, на які посилаються захисники як на підставу для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, перевірялись апеляційним судом при розгляді клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 16.04.2019 року.
При цьому в ухвалі від 01.08.2019 року Харківським апеляційним судом зроблено висновок про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Будь-яких нових даних та обставин, які можуть бути підставою для звільнення особи з під варти, стороною захисту не зазначено, доказів на підтвердження таких обставин до суду не надано.
З огляду на викладене, судовим розглядом не встановлено обставин, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_4 та забезпечення у подальшому його видачі, а тому відсутні підстави для обрання щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), в тому числі і передачу ОСОБА_4 на особисту поруку голови Дніпропетровської обласної дитячої громадської організації «Правозахисника спілка «Допоможемо дітям» ОСОБА_8 ..

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовження застосування екстрадиційного арешту у відношенні ОСОБА_4 , у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст. ст. 573-587, 590, 593 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати наявними підстави для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 (рос. ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
У задоволенні клопотання голови Дніпропетровської обласної дитячої громадської організації «Правозахисника спілка «Допоможемо дітям» ОСОБА_8 про передачу ОСОБА_4 на особисту поруку відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1