Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 275/1235/18
Провадження № 1-кп/280/288/19
У Х В А Л А
22 серпня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000346 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Малин Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)", у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з тим, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає 25.08.2019. Прокурор наголосив на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи раніше судимим за злочини проти власності, знову вчинив новий умисний злочин проти власності, отже, на шлях виправлення не став, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою спливає, обвинувачений ОСОБА_4 ризик, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити на більш м`який запобіжний захід, захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає клопотання прокурора безпідставним, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, потерпілі до обвинуваченого претензій не мають, шкода відшкодована.

Згідно положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час вирішення вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011, зокрема в пункті 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає, що підстави та ризики, які раніше стали наслідком обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не усунені, продовжують існувати, лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виходить, у тому числі, з тих обставин, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті та клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Продовжити застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 20 жовтня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи дні з дня її оголошення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1