Справа № 539/4766/18
Провадження № 1-кс/539/1663/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення прокурора в порядку п. 7 ч. 1 ст. 33 КПК України про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 , як представник потерпілого ОСОБА_3 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області до слідчого судді зі скаргою на рішення прокурора Лубенської місцевої прокуратури про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії.

В поданій скарзі зазначив, що в провадженні слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 знаходяться матеріали кримінального провадження №0000102 за ч.1 ст.366 КК України щодо можливого підроблення ОСОБА_6 підпису ОСОБА_7 на довіреності №29 від 27.03.2017 року.

Заявник ОСОБА_3 22.10.2018 року звертався до слідчого з клопотанням у якому вимагав вручити йому пам`ятку потерпілого та здійснити допит, однак дане клопотання фактично залишилося без належного реагування. Така бездіяльність була оскаржена в суді, однак ухвалою слідчого судді від 20.03.2019 року у відкритті провадження було відмовлено з тих підстав, що права ОСОБА_3 не порушені, що він вже має статус потерпілого, а тому оскарження є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, 09.04.2019 року ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 подав прокурору Лубенської місцевої прокуратури в порядку реалізації прав представника потерпілого клопотання про проведення по кримінальному провадженню низки слідчих дій. Однак 17.04.2019 року отримав з прокуратури лист №01-2938-18 від 12.04.2019 року з доданою до нього копією постанови прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2019 року «Про відмову в задоволенні клопотання», яка обґрунтована тим, що прокурор не побачив у ОСОБА_3 прав потерпілого, а тому не побачив у нього права подавати відповідні клопотання в інтересах ОСОБА_3 . Дану постанову вважає незаконною, неаргументованою та безпідставною. Така відмова є яскравим проявом упередженості прокурора, необ`єктивності розслідування, небажання прокурора встановити по справі істину та всіляко перешкоджати реалізації законних прав потерпілого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, скаржник прохає, визнати незаконною і скасувати вищевказану постанову прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2019 року та зобов`язати останнього і слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 провести по кримінальному провадженню №0000102 від 23.07.2018 року всі запропоновані ним у клопотанні від 09.04.2019 року слідчі дії.

В судове засідання представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, надав суду клопотання про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримує на її задоволенні наполягає.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що за заявою ОСОБА_3 внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення №0000102 від 23.07.2018 року за ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

ОСОБА_3 22.10.2018 року звертався до слідчого з клопотанням у якому вимагав вручити йому пам`ятку потерпілого та здійснити допит, однак дане клопотання фактично залишилося без належного реагування.

Відповідно до ст.55КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, до моменту винесення постанови слідчим про відмову у визнанні заявника потерпілим, він має всі права та обов`язки потерпілого, як заявник, на підставі заяви якого були внесені відомості до ЄРДР.

У ч. 3 ст. 110 КПК України зазначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

У судовому засіданні встановлено, що постанови слідчим про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим не виносилось, отже він має всі права та обов`язки потерпілого, як заявник, на підставі заяви якого були внесені відомості до ЄРДР, а тому постанова прокурора Лубенської місцевої прокуратури від 12.04.2019р. ОСОБА_8 «про відмову в задоволенні клопотання» підлягає скасуванню, так як запропоновані у клопотанні слідчі дії фактично не були предметом дослідження, клопотання прокурором по суті не розглядалося, постанова про відмову в задоволенні клопотання мотивована лише тим, що ОСОБА_3 не має статусу потерпілого у кримінальному провадженні, а тому не має прав подавати клопотання про проведення слідчих дій.

Стосовно заявлених по скарзі вимог про зобов`язання прокурора та слідчого провести по кримінальному провадженню №0000102 від 23.07.2018р. запропоновані у клопотанні від 09.04.2019р. слідчі дії, слід дійти до висновку, що до винесення вмотивованої постанови за результатами розгляду вищезазначеного клопотання по суті, така вимога є передчасною, так як запропоновані у клопотанні слідчі дії не були предметом дослідження, клопотання прокурором по суті не розглядалося.

Крім того, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4)відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.303-304 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення прокурора в порядку п. 7 ч. 1 ст. 33 КПК України про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Лубенської місцевої прокуратури від 12.04.2019р. ОСОБА_8 «про відмову в задоволенні клопотання» про проведення по кримінальному провадженню №0000102 від 23.07.2018р. слідчих дій.

Зобов`язати прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 від 09.04.2019р. про проведення по кримінальному провадженню слідчих дій.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1