Справа № 305/97/18
Номер провадження 1-кс/305/563/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: судді ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001052 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області під головуванням судді ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження про обвинувачення №0001052 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження у справі № 308/97/18 до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_3 .

Відвід мотивує тим, що у провадженні судді Рахівського районного суду ОСОБА_3 перебуває на розгляді кримінальна справа № 305/97/18 про ро обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України, у якій він є потерпілим. Крім цього, у провадженні судді ОСОБА_3 знаходиться кримінальна справа № 305/136/19 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Також у провадженні судді Рахівського районного суду ОСОБА_1 перебуває на розгляді кримінальна справа № 305/1243/18 про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 345 КК України. Зазначає також, що ухвалою від 18.02.2019 головуючим суддею ОСОБА_3 відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000130 (справа № 305/136/19). Підставою для відмови у затвердженні угоди стало те, що вона суперечить вимогам КПК України та закону, зокрема не відповідає суспільним інтересам, окрім того, в ній не зазначено істотних для відповідного кримінального провадження обставини та не враховані дані про особу ОСОБА_5 , які його характеризують. Вважає, що зазначені в ухвалі обставини не можуть бути враховані в якості мотивації прийнятого рішення, оскільки лише є цитуванням норми закону, а саме ст. 474 КПК України. Потерпілий ОСОБА_5 у заяві про відвід також зазначає, що 11.06.2019 його захисник адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про передачу кримінальної справи № 305/136/19 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України складу суду, який здійснює судове провадження про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за ознаками ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 345 КК України (справа № 305/1243/18) для вирішення питання про їх об`єднання. Зазначає, що розглянувши дане клопотання, головуючий суддя ОСОБА_3 оголосив про передачу справи разом з поданням прокурора для вирішення питання про об`єднання справ та одночасно оголосив перерву у справі. Проте, головуючий суддя ОСОБА_3 не покидав залу засідання та не видаляв присутніх із зали до моменту оголошення перерви у судовому засіданні і не повідомляв про ухвалення судом будь-якого документу за наслідками розгляду клопотання і не проголошував такого документу. Разом з тим зазначає, що 14.06.2019 на офіційному сайті Єдиного реєстру судових рішень за №82345203 було оприлюднено ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 11.06.2019, якою ухвалено матеріали кримінального провадження № 305/136/19 про обвинувачення ОСОБА_5 передати складу суду, який вже здійснює провадження стосовно цієї ж особи для вирішення питання про можливе об`єднання матеріалів кримінального провадження в одне. Зазначає, що дана ухвала винесена без видалення суду в нарадчу кімнату, чи порушено ст. 371 КПК України та після оголошення перерви у судовому засіданні, чим порушено вимоги ст.ст. 108, 350 КПК України. Вважає, що вказане порушення допущено ОСОБА_3 умисно, з метою впливу на іншого суддю під час розгляду клопотання про об`єднання судових справ. Зазначає, що ним направлено скаргу до Вищої ради правосуддя для притягнення судді ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за вищевказані порушення кримінального процесуального законодавства. Звертає увагу на те, що ним вже заявлявся відвід судді ОСОБА_3 у справі 305/136/19, однак у задоволенні такого йому було відмовлено. Вважає, що вже сам по собі факт подання даної заяви про відвід свідчить про наявність підстав сумніватися в об`єктивності судді, тобто доводить упередженість судді ОСОБА_3 щодо його особи при розгляді цієї судової справи та підставність такого сприйняття ним ставлення цього судді до вирішення справи. У зв`язку з наведеним, просив задовольнити його заяву та відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду справи 305/97/18.

13.09.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_5 про долучення до матеріалів заяви про відвід дисциплінарної скарги, поданої ним до Вищої ради правосуддя стосовно судді ОСОБА_3 .

11.10.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_5 про долучення до матеріалів заяви про відвід заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, надісланої ним до Державного бюро розслідувань.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подану заяву про відвід підтримали та просили задовольнити таку з підстав, наведених у заяві.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення заяви про відвід заперечив з тих підстав, що вона є необґрунтованою та немотивованою. Зокрема зазначив, що у відповідності до вимог ст. 80 КПК України після початку судового провадження відводи не допускаються.

Суддя ОСОБА_3 проти задоволення заяви про відвід заперечив. Зазначив, що це вже повторний відвід. Так, у нього у провадженні є кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, у якому ОСОБА_5 є обвинуваченим, однак у даному провадженні відвід йому не заявлявся. Потім надійшли інші кримінальні провадження стосовно ОСОБА_5 , однак вони були передані іншим суддям, а не йому. Щодо відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, то зазначив, що це не підстава бо він ні по кому не затверджував такі угоди. Зазначив також, що згідно рішення Ради судді України від 08.06.2017 наявність скарги не породжує конфлікту. Зазначає, що ці відводи є навмисними і є тиском на суд.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисник адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, натомість адвокат ОСОБА_10 , надіслала суду заяву у якій просила розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_3 провести за її відсутності у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Складу суду довіряє.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши викладені у заяві про відвід доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 75 КПКУкраїни слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу апробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу судді, серед яких немає заявлення відводу з причин непогодження сторони у справі з процесуальними рішеннями, що їх приймає суд під час розгляду справи по суті. Суд зобов`язаний, при винесенні рішення по справі, оцінити усі докази у справі у їх сукупності з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку. Усі недоліки судового розгляду та порушення норм діючого законодавства, якщо такі мали місце, можуть бути викладені стороною в апеляційній скарзі на кінцеве рішення у справі, якщо таке рішення не влаштує сторону процесу.

Разом з тим, заявлений потерпілим ОСОБА_5 відвід головуючому судді ОСОБА_3 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України. Подана заява фактично зводиться до незгоди ОСОБА_5 , як потерпілого у кримінальному провадженні, із процесуальними діями головуючого судді ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження та прийняття ним рішень в межах даного кримінального провадження.

В заяві про відвід судді акцентується увага на допущені, на думку заявника, процесуальні порушення головуючим по справі. Однак суд, що розглядає заяву про відвід, не є судом апеляційної інстанції і не має права надавати будь-яку юридичну оцінку процесуальним діям головуючого судді.

Під час розгляду заяви потерпілого ОСОБА_5 про відвід, судом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_3 та свідчили б про його особисту зацікавленість в розгляді справи. Обставини, які б підтвердили надання суддею переваг в реалізації принципу змагальності сторін будь-кому з учасників процесу, також відсутні.

Крім цього, статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно з ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст. 75 КПК України виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами. Доводи, викладені у заяві про відвід щодо можливого необ`єктивного розгляду справи суддею є тільки припущеннями заявника, інші доводи жодним належним та допустимим доказом не підтверджені.

Враховуючи, що обставин, за наявності яких суддя підлягав би безумовному відводу, при розгляді заяви не встановлено і заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді, а аналіз доводів заяви про відвід судді ОСОБА_3 свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях потерпілого ОСОБА_5 та не містить підстав для відводу, така заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_5 про відвід судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 у справі 305/97/18 у кримінальному провадженні № 0001052 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 1, ст. 296 ч. 4 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.

Повний зміст ухвали проголошений 22.10.2019, об 08 год. 10 хв.

Суддя: ОСОБА_1