Справа № 573/1150/19
Номер провадження 1-кп/573/119/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 24 травня 2019 року за №0000241, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1.13 вересня 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850, штраф сплачено 27 грудня 2018 року,

2.20 лютого 2019 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, судимості не зняті та не погашені

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23 травня 2019 року, близько 18:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , яким користується потерпіла ОСОБА_6 , вирішив проникнути на територію даного домоволодіння з метою викрадення майна, що там зберігалось.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 проник на територію вказаного вище домоволодіння, де з двору та приміщення сараю таємно викрав брухт чорного металу загальною вагою 41,8 кг, що належить ОСОБА_6 , вартістю 225 грн. 72 коп.

З викраденим майном ОСОБА_4 через хвіртку вийшов на город, де був помічений та затриманий сусідами ОСОБА_6 , які завадили ОСОБА_4 довести свій злочинний умисел до кінця.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 23 травня 2019 року, близько 17 год., перебував у парку поблизу магазину «АТБ». Був випивши. Пішов на вул. Лесі Українки в м. Білопіллі, побачив, що домоволодіння АДРЕСА_3 виглядає нежилим, вирішив проникнути до нього. Переліз через паркан з городу до двору. У дворі назбирав металобрухт, поклав його у мішки. Потім побачив, що двері в сарай на замок не замкнуті, зайшов туди, там теж взяв металобрухту, завантажив зібраний у господарстві металобрухт на тачку, відкрив хвіртку та став виїжджати з двору з тачкою. Але тут його помітили сусіди та затримали. Також вони викликали поліцію.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно з проникненням у приміщення та інше сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом психічний інфантилізм, не інвалід, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, попросив вибачення у потерпілої; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; відсутність тяжких наслідків, так як він намагався викрасти майно, вартість якого не становить значний, великий або особливо великий розмір для потерпілої.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 двічі вже засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів середньої тяжкості, які в установленому законом порядку не зняті і не погашені, злочин, за яким він засуджується в даному провадженні, вчинив в період іспитового строку.

Засуджуючи останній раз 20 лютого 2019 року ОСОБА_4 до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з випробуванням, Білопільський районний суд надав йому можливість виправитися, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Але вже 23 травня 2019 року ОСОБА_4 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення та інше сховище, що відноситься до категорії тяжких злочинів.

Будучи повнолітнім, працездатним, ОСОБА_4 не займається суспільно-корисною працею тривалий час, на обліку як безробітний не перебуває.

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і не бажає ставати.

Тому при обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

В судових дебатах прокурор просив до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, мотивуючи свої позицію тим, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, на даний час відносно нього в Білопільському районному суді розглядається ще одне кримінальне провадження.

Суд вважає, що підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не має, оскільки прокурором не надано жодного доказу на існування ризиків, які б обумовлювали необхідність застосування до нього самого суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 471,03 грн. за залучення експерта.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази 41,8 кг брухту чорного металу, три синтетичні мішки, дерев`яну тачку, дерев`яний кошик, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , необхідно залишити їй як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року у виді обмеження волі у відповідності до вимог ст. 72 КК країни, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання та поміщення до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 471 грн. 03 коп.

Речові докази - 41,8 кг брухту чорного металу, три синтетичні мішки, дерев`яну тачку, дерев`яний кошик, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити їй як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя