Справа № 646/8190/15-к
№ провадження 1-кп/646/285/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2019 року м. Харкова
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали судового засідання Червонозаводського районного суду м. Харкова з установою ДУ «Харківська виправна колонія (№43) об*єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000595 від 12 грудня 2012р., № 0001045 від 20.05.2015р. за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, має сина ОСОБА_8 , 2017 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20.03.2014 Валківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України,
- 24.12.2015 Апеляційним судом Харківської області за ч. 3 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 190 КК України,
за участі потерпілого ОСОБА_9 ; представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , з користливих спонукань, шляхом обману, під приводом надання юридичної допомоги, яку вже раніше він надавав ОСОБА_12 , уміючи розташувати до себе співбесідника і викликати помилкове враження про себе як про порядного і чесного чоловіка, заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 при наступних обставинах.
ОСОБА_7 було відомо, що ОСОБА_12 на праві власності належить домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 переконав ОСОБА_9 у необхідності укласти договір іпотеки із Харківською міською фінансово кредитною спілкою «Криниця», предметом якого став житловий будинок АДРЕСА_2 і за умовами якого ОСОБА_9 було отримано 116100 грн. Так, 11 лютого 2009 року, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, діючи повторно, уміючи розташувати до себе співбесідника в процесі спілкування з ним і викликати помилкове враження про себе як про порядного і чесного чоловіка, переконав ОСОБА_9 обманним шляхом оформити на нього та, у тому числі на ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , довіреність з правом розпорядження та представлення інтересів в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування з усіх питань, пов`язаних з укладанням договору відчуження житлового будинку за адресою : АДРЕСА_2 .
ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_12 у тому, що на той час було змінено керівництво Харківської міської фінансово кредитної спілки «Криниця», і останніми можливий продаж житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а оформивши довіреність на вищевказаних осіб, він таким чином збереже право власності на житловий будинок і буде позитивно вирішено всі питання щодо укладеного іпотечного договору з Харківською міською фінансово кредитною спілкою «Криниця».
У подальшому, ОСОБА_7 , запевнивши ОСОБА_14 у тому, що ним втрачено документи, що посвідчують особу, переконав останнього бути присутнім при укладанні договору купівлі продажу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, 26.02.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , за адресою : АДРЕСА_3 було посвідчено договір купівлі продажу між ОСОБА_14 , який діяв від імені ОСОБА_9 , та ОСОБА_16 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за яким ОСОБА_7 були отримані коштів у розмірі 153920 грн., з яких ОСОБА_7 сплачено до каси кредитної спілки «Криниця» грошові кошти в суму 83745 грн.., погасивши таким чином заборгованість за кредитним договором, а грошові кошти, що залишились у сумі 70175 грн., він повинен був передати ОСОБА_9 , проте розпорядився вказаною сумою на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_9 заволодів грошовими коштами у розмірі 70175 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
В березні 2015 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, в денний час, ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння раніше знайомого йому ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , під приводом тимчасового користування взяв його автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 , вартістю відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 173 від 23.06.2015 - 30817 гривень, що належить останньому відповідно довіреності від 04.11.2013 з правом користування та розпорядження. Після чого ОСОБА_10 , будучи помилково впевненим у сумлінності ОСОБА_17 , безоплатно, строком на два тижні, передав йому автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_17 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного самостійного збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , заволодів автомобілем та не повернув його у встановлений строк, продав іншій особі, таким чином розпорядився автомобілем ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 30817 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтвердив обставини скоєння злочинів, як вказано вище. Зазначив, що щіро кається у вчиненому, і має намір відшкодувати потерпілим спричинену шкоду, звільнившись с місць позбавлення волі вирішити питання про забезпечення ОСОБА_9 житлом.
За таких обставин суд, враховуючи думку обвинуваченого, захисника, потерпілого ОСОБА_9 та представника потерпілих, прокурорів, відсутність сумнівів та добровільність їх позиції щодо визнання недоцільним дослідження доказів відносно обставин вчинення злочинів, які ніким не оспорюються, вважає за можливе розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи викладене, суд приходить висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії:
по епізоду від 26.02.2009 - за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно;
по епізоду березень 2015 - за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою - шахрайство, вчинене повторно.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий, офіційно не працює, характеризується задовільно за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хворіє на діабет 1 типу, тяжка форма, а також батьків пенсійного віку. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття у скоєнні кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з того, що відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд дотримується положень ч. 2 ст. 416 КПК України, враховує, що при скасуванні вироку у даному кримінальному провадженні в ухвалі від 16.08.2018 апеляційний суд Харківської області зазначив про те, що призначене вироком Червонозаводського районного суду покарання слід вважати занадно м`яким.
При призначенні покарання суд враховує, дані, що характеризують особу ОСОБА_7 , обставину, що пом`якшує покарання, фактичні обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, що він вчинив корисливі злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості,наслідки вчинених злочинів та розмір спричиненої злочином шкоди, яка не відшкодована по теперішній час.

Також суд враховує, що ОСОБА_7 , будучі засудженим 20.03.2014 Валківським районним судом Харківської області, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність, в березні 2015 року, тобто в період іспитового строку, вчинив злочин відносно потерпілого ОСОБА_10 .
У зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 , необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі, і саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Крім того, суд враховує ту обставину, що після скасування вироку, обсяг обвинувачення зменшився, оскільки по епізоду обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України (заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 21.09.2009) ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.06.2019 кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Валківського районного суду Харківської області від 20.03.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки не виконав покладені на нього на період іспитового строку обов`язки. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2016, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016, стосовно засудженого ОСОБА_7 іспитовий строк скасовано, ОСОБА_7 направлено для відбування покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Покарання за вказаним вироком ОСОБА_7 не відбував.
Тому, при призначенні покарання суд вважає правильним застосувати положення ч.1, 2 ст. 71 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 злочин за епізодом від 26.02.2009, де потерпілим є ОСОБА_19 , за ч. 2 ст. 190 КК України, вчинив до ухвалення вироку апеляційним судом Харківської області від 24.12.2015.
Даним вироком від 24.12.2015 скасовано вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2015, ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі. Тому суд вважає правильним застосувати правила ч. 1, 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за даним вироком у період з 29.05.2015 по 26.06.2019 включно.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд зарахувати періоди попереднього ув`язнення з 29.05.2015 по 28.12.2017 та з 29.01.2018 по 03.05.2018 за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_19 та представник потерпілих ОСОБА_11 проти такого клопотання заперечували.
Вирішуючи дане питання, суд виходить з такого.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає правильним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, у редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII , що діяла до 21.06.2017.
Так, відповідно до п. ґ ч. 5 ст. 75 КК України (у ред. Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув*язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Судом встановлено, що з 29.05.2015 ОСОБА_7 перебував в Харківському слідчому ізоляторі на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2015, який був скасований вироком апеляцийоного суду Харківської області від 24.12.2015.
На підставі ухвали суду Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 та ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.07.2016 ОСОБА_7 був залишений в Харківському слідчому ізоляторі на час розгляду даних обвинувальних актів і прибув до «Харківської виправної колонії (№43) для відбування покарання 28.12.2017.
06.12.2017 у даному об`єднаному кримінальному провадженні Червонозаводським районним судом м. Харкова ухвалено вирок, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1, 2 ст. 190 КК України, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Цей вирок скасовано 16.08.2018 ухвалою апеляційного суду Харківської області і справу направлено на новий розгляд.
Таким чином, строк перебування ОСОБА_7 , як особи, що відбуває покарання, в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження у Червонозаводському районному суді м. Харкова - з 28.01.2016 (дати постановлення ухвали Орджонікідзевським районним судом Харкова) і до 06.12.2017 (завершення судового розгляду Червонозаводським районним судом м. Харкова), підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 в строк відбування покарання, призначеного вироком апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015 за ч. 3 ст. 190 КК України у виді 7 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховано строки попереднього ув`язнення:
-з 29.05.2015 (з моменту затримання) по 24.12.2015 (по день ухвалення вироку) ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.02.2016;
- з 25.12.2015 по 06.12.2016 (дата набрання вироком законної сили) ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.06.2017.
Вказані судові рішення набрали чинності, тому підстави для повторного зарахування періоду з 29.05.2015 по 06.12.2016 відсутні.
Тому суд вважає правильним зарахувати період з 07.12.2016 по 06.12.2017 із розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.
Також встановлено, що 29.01.2018 ОСОБА_7 був етапований до Харківського слідчого ізолятора на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.01.2018 з метою ознайомлення з матеріалами справи, а не для участі у судовому розгляді.
Тому вимога обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування періодів з 07.12.2017 по 28.12.2017 та з 29.01.2018 по 03.05.2018 перебування у Харківському слідчому ізоляторі, як попереднього ув`язнення, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки в цей час ОСОБА_7 продовжував відбувати покарання за вироком апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015. Потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов, який він уточнив і просив суд стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1303139, 00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що в результаті шахрайських дій ОСОБА_7 він втратив житло. Ринкова вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 , відповідно до висновку експерта, складає 214268 грн станом на 2009 рік; та житлового будинку АДРЕСА_2 - 254486 грн. На даний час, як зазначено у позові, з врахуванням інфляції та збільшення курсу долару загальна вартість двох об`єктів нерухомості складає 1303139 грн. Також просив стягнути моральну шкоду у розмірі 500000 грн.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 позов підтримав та просив задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 позов визнав.
Суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. 1 ст. 190 КК України у заволодінні шляхом шахрайства 21.01.2009 грошовими коштами у розмірі 13 173 гривні, які ним отримані від продажу частини квартири за адресою: АДРЕСА_6 , належної на праві власності ОСОБА_9 .
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.06.2019 кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито у зв`язку із спливом строку давності. Тому позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиної внаслілок вчинення відносно ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України суд залишає без розгляду.
Що стосується вимог відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Так, відповідно до частини 4 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Враховуючи, що в ході судового розгляду доведено, що ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 70175 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду саме на зазначену суму, суд вважає правильним стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення 70175 грн.
Визнання обвинуваченим ОСОБА_7 позову в цій частині не є безумовною підставою для його задоволення, оскільки воно не грунтується на законі. Дана позиція суду узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за змістом якої суд приймає визнання позову, як підставу для його задоволення, тільки у випадку, коли таке визнання не суперечить закону.
Що стосується заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з позиції обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав позов в цій частині, а також характеру вчиненого ОСОБА_7 злочину, яке є умисним, глибину та тривалість душевних страждань і хвилювань, перенесених потерпілим ОСОБА_20 внаслідок втрати житла, порушенням у зв*язку з цим звичайного укладу життя, ступеня вини обвинуваченого в спричиненні цих страждань. Вочевидь, що потерпілий ОСОБА_9 переніс душевні страждання та переживання із за тривалої безпорадності, побутових незручностей та невпевненості у майбутньому.
Тому, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди 500000 грн.
Судові витрати у розмірі 2452 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_7 за проведення будівельно технічної експертизи № 6362 від 17.08.2012.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався. Олійник продовжує відбувати покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015.
Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В АЛ И В :

Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначенних покарань за цим вироком і вироком апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015 і остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1, 2 ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків. До призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Валківського районного суду Харківської області від 20.03.2014 і остаточно призначити покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
В строк відбування покарання зарахувати покарання, частково відбуте за вироком апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015, а саме період з 29.05.2015 по 26.06.2019.
За правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VІІІ) зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 07.12.2016 по 06.12.2017 включно.
Строк відбуття покарання рахувати з 27.06.2019.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 70 175 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн
Судові витрати за проведення будівельно технічної експертизи № 6362 від 17.08.2012 у розмірі 2452 грн стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники мають право отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1