Справа № 453/349/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 10/811/1/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією ОСОБА_6 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року,

встановила:

цією постановою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_8 від 22.06.2012 року про закриття кримінальної справи.

На дану постанову ОСОБА_6 подав апеляцію в якій просить скасувати постанову Сколівського районного суду Львівської області від 15.04.2019 року по справі № 453/349/19 та винести рішення, яким скаргу на постанову слідчого СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 22.06.2012 року про закриття кримінальної справи № 127-0127 на підставі п.2 ст.6 КПК України задоволити та скасувати постанову про закриття кримінальної справи № 127-0127 від 22.06.2012 року.
В обґрунтування апеляції вказує, що в наслідок ДТП було заподіяно йому як потерпілому, не середньої тяжкості тілесні ушкодження. Адже відповідної експертизи так і не проведено. Згідно медичної документації у нього вбачається наявність тяжких тілесних ушкоджень, проте слідством так і не було призначено експертизи, що встановлення належного ступеня тілесних ушкоджень. Крім того, справу так і не було передано до суду. Згідно витягу - епікриз історії хвороби № 4841 від 16.05.2013 року, вбачається діагноз - важка поєднана травма тіла. Тобто, слідчим не було правильно кваліфіковано дії водія.
Зазначає, що важливим є те, що водій транспортного засобу був п`яний за кермом, що вказує вже на те, що він був винен у ДТП, проте слідчий закрив кримінальну справу за відсутності складу злочину. Згідно матеріалів кримінальної справи висновки експертизи щодо ступеня тілесних ушкоджень проводились без огляду самого потерпілого по медичній документації, яку сам потерпілий не надавав, яким чином було отримано слідчим висновок про ступень тілесних ушкоджень , якщо медичні документи знаходяться у нього на руках та в матеріалах кримінальної справи такі відсутні. Отже, висновок про ступень тілесних ушкоджень є передчасним, адже він протягом тривалого часу проходив лікування.
Звертає увагу, що суду він представив витяг із історії хвороби № 1060, згідно якого вбачається, що в Сколівській ЦРЛ з 10.03.2012 року по 20.03.2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні , де переведений до 14.05.2012 року та в подальшому продовжив лікуватись. Згідно, висновку експерта № 126 вказано, що висновок проведений на основі медичної картки хворого, при цьому він як потерпілий такої експерту не надавав та на обстеженні у експерта не був та до матеріалів кримінальної справи його медичної картки не було долучено, виникає питання, чию медичну картку досліджував експерт та хто йому таку картку надав.
Підкреслює, що від ДТП він отримав перелом ребер та тазу, та протягом тривалого періоду часу не міг ходи, в подальшому ходив із милицями, за таких обставин висновок експерта щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень є необґрунтованим та передчасним.
Наголошує, що слідчим розслідування в межах даної кримінальної справи було проведено поверхнево, оскільки усіх необхідних слідчих дій слідчим так і не було проведено, а саме не було проведено експертизи, якою б можна було встановити швидкість руху автомобіля, тобто чи не було порушень правил дорожнього руху зі сторони водія щодо перевищення швидкості.
Апелянт зазначає, що важливим є те, що слідчий так і не провів слідчої дії, такої як слідчий експеримент на місці ДТП, як із потерпілим так і зі свідками для того, щоб встановити, де конкретно (в якому місці) збив його транспортний засіб та де в конкретному місці відбулась пробій колеса транспортного засобу.
Наголошує, що, він як потерпілий готовий давати пояснення повторно та крім того, є і були свідки події.
Вказує, що під час слідства, як прокурором так і слідчим не вирішено питання та не з`ясовано основного з якою швидкістю рухався транспортний засіб, оскільки деякі свідки вказали, що транспортний засіб їхав дуже швидко, проте слідство цього не з`ясувало, оскільки при різній швидкості водій може відреагувати до дорожньої обстановки та при низькій швидкості ДТП взагалі б не було ДТП. У випадку встановлення перевищення швидкості в діях водія буде порушення ПДР, які призвели до отримання тілесних ушкоджень потерпілими.
Звертає увагу, що експерт при допиті вказав що причиною пробою є проникнення гострого краю твердого предмету, пробій бігової доріжки утворився безпосередньо перед ДТП, проте експерт не пояснює із як даних він зробив висновок та не вказує причину пробою. Не з`ясовано чи не могло бути причиною пропою наїзд на бордюр тротуару.
Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію, прокурора, який заперечив апеляцію, вивчивши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтримуючи подану апеляцію пояснив, що не погоджується з висновком експерта, оскільки він тривалий час перебуває на лікуванні, наявні в нього тілесні ушкодження не можуть відноситись до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказав, що він своєї медичної картки експерту не давав.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з вимог завдань кримінально-процесуального законодавства щодо охорони прав та законних інтересів фізичних осіб, які беруть в ньому участь, швидкого і повного розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, про що вірно зазначено і в постанові суду, досудове слідство проведено в повному об`ємі, дослідженні та оцінені всі обставини, які могли мати значення для об`єктивного та всестороннього розслідування і встановлення дійсних обставин справи.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про закриття кримінальної справи, були дотримані вимоги статтей 213, 214 КПК України (1960 року).

Доводи апеляції про незаконність прийнятого слідчим рішення є непереконливими, необґрунтованими та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, для з`ясування дійсних обставин справи, при проведенні досудового розслідування проведено експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.03.2012 року, та згідно висновку експерта ОСОБА_9 № 126 від 06.04.2012 року у ОСОБА_6 було виявлено: перелами шостого, сьомого та одинадцятого ребер ліворуч по задній паховій лінії, лівобічний гемо пневмоторакс, розходження крижово-клубового зчленування та розходження лонного симфізу на 6 см., з деформацією тазового кільця, перелам правої малогомілкової кістки у верхній третині, травматичний та гіповолемічний шок ІІ (середньої важкості), синці та садна на кінцівках, дефект коронки першого зуба зверху ліворуч, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 10.03.2012 року і є тілесним ушкодженням середньої ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Судово-медична експертиза проведена за матеріалами кримінальної справи.

При цьому, експертом при проведенні вказаної експертизи досліджувалась медична карта стаціонарного хворого ЦКРЛ ОСОБА_6 , а відтак покликання останнього про те, що він не надавав такої експерту та така ним досліджена не була є безпідставними.

Крім того, постанову слідчого ОСОБА_8 про закриття кримінальної справи СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 30.05.2012 року прокурором Сколівського району було скасовано 12.06.2012 року, та вказано в такій, що слідчим не вжито заходів для допиту як свідків усіх осіб, які приймали участь у огляді події чи були присутніми при проведенні такого, не допитано потерпілого після його видужання про обставини отримання ним під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, не досліджено, чи складався відносно ОСОБА_10 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В подальшому, з метою усунення неповноти досудового слідства, слідчим виділено матеріали з кримінальної справи № 127-0127 за фактом того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля MSTSUBISHI PAJERO SPORT, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 знаходився у нетверезому стані та скеровано начальнику Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області для організації притягнення водія ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності (а. к. с. 126), допитано працівників міліції, які були присутні на місці дорожньо-транспортної пригоди, - ОСОБА_11 (а. к. с. 107), ОСОБА_12 (а. к. с. 108), ОСОБА_13 (а. к. с. 109), ОСОБА_14 (а. к. с. 110) та допитано ще раз потерпілого (а. к. с. 111).

Як встановлено колегією суддів, згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 15.06.2012 року (а.с. 111), останній вказав, що про обставини ДТП нічого не пам`ятає, про наявність інших свідків не вказував.

Поряд з цим, суд першої інстанції вірно вказав про те, що лише показаннями свідків про допит яких клопоче ОСОБА_6 і які були допитані на досудовому слідстві, по спливу семи років, не може бути спростовано, висновок № 1082/1083 судових трасологічної та автотехнічної експертизи за матеріалами кримінальної справи № 127-0127 про дорожньо-транспортну пригоду від 30.03.2012 року, для водія ОСОБА_10 могла виникнути аварійна ситуація, при якій зміна траєкторії руху автомобіля MSTSUBISHI PAJERO SPORT, д.н.з. НОМЕР_1 у бік правого краю проїзної частини і за її межами могла відбутися поза волею і діями цього водія.

Таким чином постанова судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що порушуються питання в апеляції немає.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 382 КПК України (у редакції 1960 року), колегія суддів,
ухвалила:
апеляцію ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_8 від 22.06.2012 року про закриття кримінальної справи залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4