справа № 208/4581/19
№ провадження 1-кс/208/3002/19
УХВАЛА
Іменем України

16 жовтня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № № 0001313 від 01.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, непрацюючому, маючому середню освіту, неодруженому, не маючому на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 05.12.1997 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.3 ст.81, ч.2 ст.141, ч.3 ст.140, ч.1 ст.193, ч.3 ст.193, ч.2 ст.206, ст.42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна. Звільнений 03.08.2001 з П`ятихатської ВК на підставі ухвали П`ятихатського РС Дніпропетровської області від 02.08.2001 із заміною не відбутого строку на іспитовий строк 2 роки 2 місяці 8 днів;

- 20.09.2002 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 30.03.2007 з Солонянської ВК по відбуттю строку покарання;

- 02.03.2011 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.307, ч.3 ст.18-60, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України дане покарання не поглинути покарання за вироком суду від 02.02.2010 до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 16.09.2013 перегляд вироку, на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 61, ст. 82 покарання у вигляді 2 років 7 місяців 11 днів позбавлення волі на обмеження волі. 04.10.2013 прибув 04.10.2013 до Ігренського ВЦ Дніпропетровської області (№133) з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області (№122). Звільнений 06.08.2014 з Ігренського ВЦ на підставі ухвали Самарського РС міста Дніпропетровська Дніпропетровської області від 29.07.2014на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 8 місяців 11 днів;

- 16.04.2015 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ст. 395, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На основі ч.1 ст.71 КК України частину не відбутого строку 1 місяць по вироку Заводського РС від 02.03.2010 до відбуття 4 років 1 місяця позбавлення волі. 30.09.2015 прибув до Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94). Звільнений 12.07.2018 з Синельниківської ВК на підставі ухвали Синельниківського МРС міста Дніпропетровської області від 04.07.2018 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 6 місяців 21 день;

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , як особи що підозрюється у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за ч. 3 ст.185 КК України, характеризуючих даних на особу, відсутності стійких соціальних зв`язків, ризиків, що передбачені ст..177 КПК України, та що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись: переховуватися від суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлює відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості за скоєння у тому числі тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про стійку асоціальну поведінку підозрюваного та надає можливість стверджувати про існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі, пояснив, що заявлені ризики є цілком обґрунтовані. Також враховуючи тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , особу підозрюваного, ризики згідно до ст.. 177 КПК України, заявлені слідчим у клопотанні є обґрунтованими. Крім того, інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти уникненню заявлених ризиків, так як ОСОБА_6 не має заробітку та доходу для забезпечення себе, має не зняту та не погашену судимість за корисливі злочини, а тому єдиним запобіжним заходом який може бути застосований до підозрюваного є тримання під вартою, у разі застосування якого просить призначити заставу у розмірі 96050 гривень 00 копійок, з покладенням обов`язків.

В судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як особи яка обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, з врахуванням того, що підозра є обґрунтованою та вина ОСОБА_6 підтверджена зібраними доказами, в тому числі протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду речей та речовим доказом, експертним дослідженням № 19/12.1/903 від 23.07.2019 року, постановами про визнання речовими доказами предметів від 09.07.2019 року, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого та свідків. Вважає, що інший запобіжний захід не забезпечить усунення ризиків заявлених у клопотанні, так як ОСОБА_6 , будучи особою неодноразово судимою, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти умисні злочини, що свідчить про те, що він не дотримується соціальних норм поведінки та збагачується за рахунок вчинення злочинів; не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорюючи факти викладені у клопотанні, зазначив про обґрунтованість пред`явленої йому підозри, на своє визнання вини та каяття у скоєному, але просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 враховуючи позицію підзахисного, вважав необхідним з врахуванням всіх фактичних обставин, застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши сторони, вивчивши клопотання, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо обрання міри запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Як встановлено судом, 11.10.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст.185 КК України.

11.10.2019 року ОСОБА_6 вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду речей та речовим доказом, експертним дослідженням № 19/12.1/903 від 23.07.2019 року, постановами про визнання речовими доказами предметів від 09.07.2019 року, та іншими матеріалами кримінального провадження, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, здійснити вплив на потерпілого та свідків.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В ході розгляду клопотання, ОСОБА_6 зазначив що факти викладені в підозрі відповідають місцю події, учасникам події, часу та місце події є відповідними.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються судом під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися судом з зазначених підстав.

Крім того, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку про наявність передбаченого п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризику того, що вказана особа не дотримується покладних на нього обов`язків, а особливо те, що останній підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст.185 КК України, та є особою яка раніше судима за корисливий злочин, має незняті та непогашені, в передбаченому законі порядку, судимості, та підозрюється у скоєні тяжкого злочину, не має постійного місця роботи та доходу, а тому заявлені ризики стороною досудового слідства, що ОСОБА_6 у подальшому не буде дотримуватись покладених на нього обов`язків є обґрунтованими.

В той же час, не відхиляючи доводи на користь підозрюваного, вважаю, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з примусовим позбавленням волі підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому, враховуючі характеризуючи данні на особу, який має не зняті та не погашені судимості за корисливі злочини, оцінюючи у сукупності підстави та обґрунтування заявленого клопотання, враховуючи обґрунтованість підозри, підстав для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, який би забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не вбачається.

А тому, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, встановлюється у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити строком по 11 грудня 2019 року, включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави 96050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят ) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком по 11 грудня 2019 року включно:

- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає м. Кам`янське без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1