В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2019 Справа №607/15229/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000997 від 26.03.2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, неодруженої, учениці ЗОШ №9, раніше не судимої,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , законного представника обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2019 року в період часу з 13 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин у ОСОБА_3 , яка перебувала в приміщенні магазину «Sinsay», що по вулиці Текстильна, 28Ч в м.Терноплі, в якому свою підприємницьку діяльність здійснює ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 02 березня 2019 року в період часу з 13 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Sinsay», що по вулиці Текстильна, 28 Ч в м.Тернополі, в якому свою підприємницьку діяльність здійснює ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП», діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно із торгової вітрини, яка розташована в приміщенні магазину «Sinsay», викрала светр торгової марки «Sinsay» вартістю 362,75 грн. Із викраденим майном ОСОБА_3 із місця вчинення злочину втекла, чим спричинила ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» матеріальну шкоду на загальну суму 362,75 гривень.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаялася та пояснила, що дійсно, перебуваючи в приміщенні магазину «Sinsay», що по вулиці Текстильна, 28Ч, в м.Тернополі, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, вона викрала светр торгової марки «Sinsay», який був на торговій вітрині магазину «Sinsay». Після чого, утримуючи зазначене майно при собі з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. На даний час про вчинене вона щиро шкодує, просить суд її суворо не карати, врахувати те, що вона щиро розкаялася і сприяла розкриттю злочину, а також на даний час відшкодувала вартість викраденого майна. Обвинувачена повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та її законний представник, а також інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, в заяві просив розглядати кримінальне провадження без їх участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, оскільки ОСОБА_3 повністю відшкодовано вартість викраденого товару. Просила призначити покарання на розсуд суду.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої у судовому засіданні під час судових дебатів зазначила, що вчинок своєї дочки оцінює негативно, шкодує за вчинене, із дочкою проведена профілактична бесіда, шкоду відшкодовано в повному об`ємі, її дочка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, є ученицею, стала на шлях виправлення.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, який слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 К України таємне викрадення чудового майна (крадіжка).

В судовому засіданні захисником ОСОБА_6 було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру та передачу її під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачена та її законний представник ОСОБА_5 підтримали вказане клопотання та просять його задовольнити, у відповідності до ч. 1 ст. 105 КК України звільнити обвинувачену від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 105 К України у виді передачі під нагляд матері терміном на один рік.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006р. «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України) яке є одним із най м`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).
Згідно з п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017р. № 223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_3 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
За таких обставин, заслухавши думку прокурора, яка не заперечила щодо задоволення заявленого клопотання та звільнення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до неї примусових заходів, передбачених п. 3 ч. 1 ст.105 КК України у виді передачі під нагляд матері, взявши до уваги думку представника потерпілого, законного представника обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи те, що неповнолітня ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила злочин середньої тяжкості, у вчиненому щиросердечно розкаялася, активно сприяла розкриттю даного злочину, добровільно відшкодувала завдану нею шкоду, позитивно характеризується за місце проживання, є ученицею, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, суд приходить до висновку про те, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки обвинувачена на момент ухвалення вироку не потребує застосування покарання, у зв`язку з чим вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 підлягає до задоволення, а неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 звільненню від кримінального покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу обвинуваченої, вважає за доцільне застосувати до неї примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 105 КК України у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 терміном на один рік, яка на думку суду має реальну можливість забезпечити позитивний вплив на виховання дочки та здійснювати постійний контроль за її поведінкою.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: відеозапис із камер спостереження магазину «Сінсей», що у ТРЦ «Подоляни»,за адресою вулиця Текстильна, 28 Ч в м.Тернополі, який записаний на CD-R диск, який згідно постанови начальника відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 20.06.2019р. визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження, слід залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили; жіночий спортивний светр торгової марки «Sinsay», який згідно постанови слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 26.03.2019 р. визнано речовим доказом та поміщено у камеру зберігання речових доказів - після набрання вироком законної сили повернути власнику ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП».
Витрати на проведення судової експертизи були оплачені ОСОБА_5 12.09.2019р. згідно квитанції №41 в сумі 715 грн., оригінал якої долучений до матеріалів судової справи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 105 КК України, у виді передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , терміном на 1 (один) рік.

Речові докази:

-- відеозапис із камер спостереження магазину «Сінсей», що у ТРЦ «Подоляни», за адресою вулиця Текстильна, 28 Ч в м.Тернополі, який записаний на CD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000997 після набрання вироком законної сили;
-- жіночий спортивний светр торгової марки «Sinsay» - після набрання вироком законної сили - повернути ДП «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП».

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1