Справа № 202/5673/19
Провадження № 1-кс/202/8862/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
16 серпня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ознайомившись із клопотанням слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженим із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001301 від 14.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся з клопотанням, погодженим із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на автомобіль марки "Ауді А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою збереження доказів
Дане клопотання підлягає поверненню прокурору за наступних підстав:
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Аналіз наведених норми свідчить, що арешт, у тому числі з метою збереження речових доказів, накладається не на будь-яке майно, а щодо якого доведено існування ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.
При цьому частиною другою статті 171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.
Зокрема, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету арешту відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Зазначене кореспондується з частиною 5 статті 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави арешту майна.
З наведеного можна зробити висновок, що з огляду на засади кримінального провадження, зокрема диспозитивність кримінального процесу, слідчий суддя під час вирішення питання про арешт майна має перевірити наявність підстав для арешту, які зазначені у клопотанні слідчого або прокурора, а не визначати їх самостійно.
В даному випадку подане слідчим клопотання про арешт майна вищевказаним вимогам не відповідає.
Так, у клопотанні слідчого не зазначено підстави арешту вилученого автомобіля відповідно до положень статті 170 КПК України, а саме з клопотання не вбачається, що відносно цього майна існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо та з боку яких осіб, а лише зазначено, що це майно є речовим доказом, необхідним для проведення експертизи.
Крім того, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Однак у клопотанні слідчого власник та/або володілець вилученого майна, яке підлягає арешту, не зазначений.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин.
Керуючись ст. 172 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001301 від 14.07.2019 року, яке подане слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1