Справа № 522/8219/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

26 вересня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про звернення застави в дохід держави відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Молодогвардійськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судиму,

підозрюваної в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000054 від 02.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до клопотання прокурора, в провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000054 від 02.03.2018, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, територія якої в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст.2 цього Закону України охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Відповідно до ч. ч.2, 5 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон та забезпечується шляхом установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням.

Разом з цим, відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», порядок перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення відповідних документів.

Починаючи з 27.04.2014 у м. Луганську створено організацію «ЛНР», одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (зокрема ст. ст. 2, 73), та яка відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією, тобто стійким об`єднанням трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. При цьому, згідно із положеннями ст. 1 вказаного Закону організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Крім того, «Зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», затвердженим постановою Верховної Ради України №129-VIII від 27.01.2015; «Заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян»», схваленою постановою Верховної Ради України №145-VIII від 04.02.2015; «Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків»», схваленою постановою Верховної Ради України №337-VIII від 21.04.2015, «ЛНР» визнано терористичною організацією.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» та наказу ДФС України № 331 від 27.11.2014 «Про ліквідацію та створення окремих митних постів Донецької та Луганської митниць ДФС» пункт пропуску «Ізварине» Луганської митниці ДФС через бойові дії з боку «ЛНР» було ліквідовано.

Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей 14.04.2017 № 222-ог), пункту 1.4. - громадяни України за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, а іноземці та особи без громадянства - паспортного документу або документу, що його замінює (відповідно до п.п.1 п. 2 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147), а також внесення даних про таку особу до електронного реєстру, мають право на вільний та безперешкодний перетин лінії зіткнення через БП, КПВВ. Перетин лінії зіткнення поза визначеними БП чи КПВВ заборонено.

Таким чином, будь-яке переправлення осіб через державний кордон України в пункті пропуску «Ізварине», а також в інших пунктах, що тимчасово не підконтрольні державним органам України, та знаходяться на тимчасово окупованій території Луганської області, є незаконним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, але не пізніше 2014 року, невстановлена особа, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з території Російської Федерації на ділянці Державного корону України, що тимчасово не підконтрольна державним органам України в районі тимчасово окупованих територій Луганської області, обрав у якості джерела накопичення засобів існування діяльність з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за що отримував грошові кошти від осіб, яким необхідно було виїхати на непідконтрольну Україні територію Луганської області через закриті пункти пропуску.

За для реалізації вищевказаного злочинного умислу невстановлена особа залучила ОСОБА_6 та з березня 2019 року ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, розділивши між ними певні функції у здійсненні організованих ним злочинів.

Далі, ОСОБА_6 через створений ним Інтернет-сайти: www.vip-buss.com.ua, www.minibus.in.ua, www.skyexpress.lg.ua, розмістив повідомлення про надання послуг автоперевезення осіб по території України, в тому числі до Луганської області через Російську Федерацію, не розкриваючи маршрут їх перевезення через закриті та непідконтрольні пункти пропуску Державного кордону України на лінії Державного кордону України (в районі Луганської області) з Російською Федерацією, приймав замовлення фізичних осіб на пасажирські перевезення, бронював для них місця в автобусі, повідомляв їм про марку та державний реєстраційних номер автобусу, визначав для пасажирів маршрут руху автобусу, місце збрів пасажирів та місяця стоянки, час відправлення, інформував про порядок проходження прикордонного контролю та оформлення відповідних документів, особисто та через інших невстановлених осіб, які супроводжували пасажирів по маршруту руху автобусу.

Так, 10.04.2019 з метою незаконної організації переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 , отримавши вказівку від невстановленої особи, реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами прибула до м. Одеси.

Далі, отримавши відомості щодо списків пасажирів для перевезення, знаходячись в м. Одеса (адміністративна будівля Одеського залізничного вокзалу, на перехресті вул. Одеса-Головна/Італійський бульвар, стела «Я люблю Одесу» отримала плату від пасажирів, в сумі 1300 гривень (з однієї особи), за перевезення, серед яких були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , (які прямували до м. Луганськ - тимчасово окупована територія), попрямувала, разом із пасажирами маршрутом місто Одеса - Миколаїв Херсон - м. Мелітополь Запорізької область (на автостоянці біля житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Брив-ла-Гайярд, 11, (де здійснюється організована пересадка пасажирів до іншого автобусу, який продовжує рух по маршруту) Дніпро Харків (де здійснюється організована пересадка пасажирів до іншого автобусу марки «Setra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) Білгород (Російська Федерація - Росія) Россошь (Російська Федерація - Росія) - Богучар (Російська Федерація - Росія) - Ізварине (закритий пункт пропуску Державного кордону України) Краснодон (Луганської область - тимчасова окупована територія) Луганськ (Луганська область тимчасово окупована територія).

В подальшому, ОСОБА_4 , яка супроводжувала пасажирів, діючи спільно з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, під час рейсу по вказаному вище маршруту, з метою забезпечення незаконного перетинання (перевезення) осіб, через державний кордон України до тимчасового окупованої території Луганської області через територію Російської Федерації , перебуваючи о 23 годині 30 хвилин 10.04.2019 в пункті пропуску «Гоптівка», Дергачівського району Харківської області (Україна), провели інструктаж з пасажирами рейсу та надавала поради по внесенню ними при заповненні міграційних карток та інформування працівників прикордонної служби України про кінцевий рух маршруту до території Російської Федерації, без зазначення дійсного маршруту руху автобусу до тимчасово окупованої території Луганської області, через територію Російської Федерації в зоні діяльності закритих пунктів пропуску державного кордону України.

Продовжуючи злочинні дії направлені на незаконне переправлення осіб через державний кордон України з Російської Федерації через закриті пункти пропуску державного кордону України в районі тимчасово окупованої території Луганської області, ОСОБА_4 , 24.07.2019 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, очолила сформовану групу громадян України, які прямували з м. Одеса до м. Луганськ, за вищевказаним маршрутом, через непідконтрольний пункт пропуску ДПС України з Російською Федерацією.

Так, приблизно о 05 год. 00 хв. 25.07.2019 в пункті пропуску «Гоптівка», Дергачівського району Харківської області (Україна), ОСОБА_4 , діючи із злочинним умислом, направленого на незаконне перевезення осіб через державний кордон України, із ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим слідством особами, провела інструктаж з пасажирами рейсу, які прямували до м. Луганськ та надала поради по внесенню ними при заповненні міграційних карток та інформування працівників прикордонної служби України про кінцевий рух маршруту до території Російської Федерації, без зазначення дійсного маршруту руху автобусу до тимчасово окупованої території Луганської області, через територію Російської Федерації в зоні діяльності закритих пунктів пропуску державного кордону України. Після проведення вищевказаного інструктажу, злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та інших невстановлених осіб, щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України були припинені.

25.07.2019 року СВ Управління СБ України в Одеській області, в порядку ст.208 КПК України, затримано громадянку України ОСОБА_4 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

26.07.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в незаконному переправленні (перевезенні) осіб через державний кордон України з території Російської Федерації на ділянці державного корону України, що тимчасово не підконтрольна державним органам України в районі тимчасово окупованих територій Луганської області, в зоні діяльності закритих пунктів пропуску державного кордону України, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, сприянні їх вчиненню порадами та вказівками, щодо декількох осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

26.07.2019 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 38 420 гривень.

31.07.2019 року підозрювану ОСОБА_4 звільнено з-під варти, у зв`язку із внесенням застави, у сумі 38 420 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками та підозрюваними, в рамках даного кримінального провадження.

Того ж дня, на адресу слідчого відділу Управління надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 відповідно до якого ОСОБА_4 проживатиме за адресою: АДРЕСА_2 та користуватиметься мобільним номером НОМЕР_2 .

13.09.2019 року, з метою вручення клопотання про продовження строку дії обов`язків підозрюваної, прокурором через адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 , повідомлено, щоб вона прибула 16.09.2019 зі своєю підзахисною до слідчого відділу Управління для отримання вказаного клопотання.

16.09.2019 року на адресу слідчого відділу надійшла заява адвоката ОСОБА_5 , в якій остання повідомляє, що її підзахисна на телефонні дзвінки не відповідає, за результатами виїзду за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що квартира зачинена, а сусіди ОСОБА_4 не бачили.

Після цього, сдіжчим неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки на номер НОМЕР_2 , однак абонент відключений.

Разом з цим, 17.08.2019 та 18.09.2019, з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_4 , слідчим було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , однак було встановлено, що за вказаною адресою нікого не має та ніхто двері не відкриває.

Крім цього, 16.09.2019 захиснику-адвокату ОСОБА_5 було вручено повідомлення про необхідність прибуття підозрюваної ОСОБА_4 17.09.2018 о 11 год. 00 хв. до слідчого відділу Управління для отримання клопотання вищевказаного клопотання, але у вказаний день та час підозрювана ОСОБА_4 не з`явилася.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 , не проживає та знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області, потрапивши туди шляхом перетинання лінії розмежування поза офіційним пунктом пропуску.

Згідно матеріалів кримінального провадження підозрювана ОСОБА_4 за вимогою слідчого не прибувала, відлучилася за межі м. Одеси без дозволу слідчого та не повідомила слідчого про зміну свого місця проживання.

Таким чином, проведеними слідчими діями та розшуковими заходами встановити місцезнаходження підозрювану ОСОБА_4 на підконтрольній території України не надалося за можливе, тим самим підозрювана ОСОБА_4 не виконала покладенні на неї судом обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та переховується від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на викладене, оскільки підозрювана ОСОБА_4 , не з`являлася до слідчого без поважних причин та не повідомляє про причини своєї неявки, а також порушила покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, що призвело до оголошення її розшуку та подальшої зміни обраного відносно підозрюваної запобіжного заходу з застави на тримання під вартою, застава у розмірі 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень підлягає зверненню в дохід держави та зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших співучасників злочину у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики, наведені в клопотанні, прокурором не доведені. ОСОБА_4 співпрацює із органом досудового розслідування, не збирається переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.
Так, згідно з ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.10 ст. 182 КК України, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Згідно Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 (у редакції зі змінами вресеними постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 р. № 162) (далі Порядку) застава вноситься в національній грошовій одиниці на спеціальний рахунок територіального управління ДСА, яке здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, або апеляційного суду, який обрав такий запобіжний захід, відкритий в органах Казначейства в установленому законодавством порядку.

При цьому, пунктом 9 Порядку визначено, що звернення застави в дохід держави здійснюється на підставі платіжного доручення територіального управління ДСА або апеляційного суду, наданого до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який карається позбавленням волі на строк до дев`яти років з конфіскацією майна, підозрювана офіційно не працевлаштована, не заміжня, тобто в неї відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому є підстави вважати, що підозрювана зможе переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки в останньої відсутнє офіційне джерело доходу для існування.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2019 року ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 38 420 гривень.

31.07.2019 року підозрювану ОСОБА_4 звільнено з-під варти, у зв`язку із внесенням застави за неї у сумі 38 420 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками та підозрюваними, в рамках даного кримінального провадження.

Того ж дня, на адресу слідчого відділу Управління надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 відповідно до якого ОСОБА_4 проживатиме за адресою: АДРЕСА_2 та користуватиметься мобільним номером НОМЕР_2 .

17.08.2019 та 18.09.2019 року, з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_4 , слідчим було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , однак було встановлено, що за вказаною адресою нікого не має та ніхто двері не відкриває.

Крім цього, 16.09.2019 року захиснику-адвокату ОСОБА_5 було вручено повідомлення про необхідність прибуття підозрюваної ОСОБА_4 17.09.2018 о 11 год. 00 хв. до слідчого відділу Управління для отримання клопотання вищевказаного клопотання, але у вказаний день та час підозрювана ОСОБА_4 не з`явилася.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 , не проживає та знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області, потрапивши туди шляхом перетинання лінії розмежування поза офіційним пунктом пропуску.

Згідно матеріалів кримінального провадження підозрювана ОСОБА_4 за вимогою слідчого не прибувала, відлучилася за межі м. Одеси без дозволу слідчого та не повідомила слідчого про зміну свого місця проживання.

Вказані прокурором у клопотанні факти, дають суду право вважати, що ОСОБА_4 , умисно не виконавши покладені на неї обов`язки, порушила умови її звільнення під заставу, розмір якої був найменший в рамках інкримінованої підозрюваній статті, а саме зазначеного розміру передбаченого нормами ст. 182 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є як забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, так і запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час, ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді застави, не зменшились, а поведінка обвинуваченої після її звільнення з-під варти та порушення неюпроцесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами, дають суду право вважати, що наявний крім іншого, новий ризик, щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому необхідним і достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального провадження буде зміна запобіжного заходу на тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно з ч. 8 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно з ч. 9 ст. 182 КПК України питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

З урахуванням вищенаведеного, вважаю, що клопотання прокурора в цій частині також підлягає задоволенню та необхідно внесену заставу за обвинувачену ОСОБА_4 звернути на користь держави.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про про звернення застави в дохід держави, - задовольнити.

Заставу, внесену заставодавцем згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 (справа № 522/8219/29 провадження № 1-кс/522/14499/19) від 26.07.2019 року за підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

26.09.2019