Провадження № 1-кс/752/9244/19
У Х В А Л А
Іменем України
25.09.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
за участю підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000108 від 01.02.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 184, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Санкт Петербург, Ленінградської області Росії, росіянину, громадянину України, з повною вищою освітою, одруженому, працюючому на посаді завідуючого поліклінічного відділення Національного інституту раку, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимому, слідчий суддя, -
Встановив
В провадження слідчого судді надійшло зазначене клопотання, у якому слідчим порушено питання про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі не менше суми завданих державі збитків, яка у клопотанні зазначена як сума 39500грн.

В обґрунтування посилається на встановлені досудовим розслідування обставини кримінальних правопорушень, сутність яких полягає в організації ОСОБА_5 та у виконанні ОСОБА_7 незаконної вимоги оплати за надання медичної допомоги в державних закладах охорони здоровя та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно.
Так, ОСОБА_5 призначено на посаду завідуючого поліклінічним відділенням Національного інституту раку наказом директора Національного інституту раку ОСОБА_8 №180-К від 05.10.2016 року.

Відповідно до Посадової інструкції завідувача поліклінічного відділення даного інституту, затвердженої 14.04.2017 року директором інституту ОСОБА_8 , завідувач поліклінічного відділення, зокрема, організовує лікувально-профілактичну та адміністративно-господарську діяльність підрозділу, співпрацює з іншими підрозділами закладу (пункт 2.1.1. інструкції); організовує консультативну та лікувально-діагностичну допомогу особам, які звернулись із направленням, в амбулаторних умовах на базі поліклінічного відділення відповідно до чинного «Положення про поліклінічне відділення Національного інституту раку» та положення про «Порядок звернення та обстеження хворих у поліклінічному відділенні Національного інституту раку», затверджених директором інституту (пункт 2.1.3 Інструкції); організовує ведення первинної медичної та обліково-звітної медичної документації співробітниками у поліклінічному відділенні відповідно до чинних наказів МОЗ України та контролює за їх якість, повноту та достовірність (пункт 2.1.4 Інструкції). До його обов`язків належить забезпечення роботи структурних підрозділів поліклініки необхідною апаратурою, інструментарієм, медикаментами, рентгенівською плівкою, реактивами та іншими розхідними матеріалами у межах бюджетного фінансування, контроль за їх використанням (пункт 2.2.1. інструкції); організація та забезпечення медичної допомоги у кризових ситуаціях, пов`язаних з хворими, що звернулись по медичну допомогу до поліклінічного відділення Національного інституту раку та супроводжуючими їх особами (пункт 2.2.2 інструкції).

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно.

Статтею 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що держава гарантує громадянам України та іншим визначеним законом особам надання необхідних медичних послуг та лікарських засобів за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах та в порядку, встановлених законодавством.

Онкологічні захворювання входять до Переліку категорій захворювань, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1303 від 17 серпня 1998 р. «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань»

ОСОБА_5 , постійно обіймаючи з 05.10.2016 року посаду завідувача поліклінічного відділення Національного інституту раку, здійснюючи адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, будучи службовою особою, протягом 2018 - 2019 років організував та спільно з лікарем-онкологом поліклінічного відділення інституту ОСОБА_7 створив умови, за яких пацієнти не мали можливості скористатися передбаченим Конституцією України правом на безоплатну медичну допомогу. В подальшому організував протиправну схему, направлену на порушення прав пацієнтів на отримання безоплатної медичної допомоги у поліклінічному відділенні інституту, шляхом отримання грошових коштів від пацієнтів за призначення та застосування медичних препаратів, які фактично закуплені за бюджетні кошти та призначені для безкоштовного лікування онкологічних хворих.

Так, 25.09.2018 року, 16.10.2018 року та 06.11.2018 року лікар-онколог ОСОБА_7 , за вказівкою завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , будучи обізнаним про необхідність проведення ОСОБА_9 курсу хіміотерапії лікарськими препаратами «доцетаксил 160 мг», «цисплатін 150 мг», які рішенням консиліуму постановлено видати зі складу інституту, вирішив отримати незаконну грошову плату від ОСОБА_9 за надання медичних послуг на загальну суму 12000 грн. Таким чином, лікар-онколог ОСОБА_7 , відповідноі до розробленого плану та безпосередніх вказівок керівника, завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , створив умови, за яких ОСОБА_9 не мав можливості скористатись передбаченим Конституцією України правом на безоплатну медичну допомогу.

Крім того, 14.01.2019 року та 04.02.2019 року лікар-онколог ОСОБА_7 за вказівкою завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , будучи обізнаним про необхідність проведення ОСОБА_10 курсу хіміотерапії лікарськими препаратами «оксаліплатин 200 мг», «кацитабін 500 мг», які рішенням консиліуму постановлено видати зі складу інституту, діючи відповідно до розробленого плану та безпосередніх вказівок керівника, завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , ввів ОСОБА_10 в оману, повідомивши про необхідність придбати зазначені лікарські препарати в аптечному пункті на загальну суму 18000 грн. Таким чином, самим створив умови за яких ОСОБА_10 не мала можливості скористатися передбаченим Конституцією України правом на безоплатну медичну допомогу.

Крім того, в квітні 2019 року лікар-онколог ОСОБА_7 , за вказівкою завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , будучи обізнаним про необхідність проведення ОСОБА_11 курсу хіміотерапії лікарськими препаратами «доцетаксел 160 мг», «карбоплатин 900 мг», які рішенням консиліуму постановлено видати зі складу інституту, вирішив отримати незаконну грошову плату від неї за надання медичних послуг на загальну суму 2000 грн. під виглядом благодійного внеску. Таким чином, лікар-онколог ОСОБА_7 , у відповідності до розробленого плану та безпосередніх вказівок керівника, завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 створив умови, за яких ОСОБА_11 не мала можливості скористатися передбаченим Конституцією України правом на безоплатну медичну допомогу.

Крім того, 09.08.2019 року лікар-онколог ОСОБА_7 за вказівкою завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , будучи обізнаним про необхідність проведення ОСОБА_12 курсу хіміотерапії лікарськими препаратами «оксаліплатин 200 мг», «капецитабін 3500 мг» та які у подальшому рішенням консиліуму постановлено видати зі складу інституту «капецитабін 500 мг», діючи відповідно до розробленого плану та безпосередніх вказівок керівника, завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , ввів ОСОБА_12 в оману, повідомивши про необхідність придбати лікарський препарат «капецитабін 500 мг» в аптечному пункті на загальну суму 6000 грн. Таким чином, створив умови за яких ОСОБА_12 не мав можливості скористатись передбаченим Конституцією України правом на безоплатну медичну допомогу.

Крім того, 16.08.2019 року лікар-онколог ОСОБА_7 , будучи обізнаним про необхідність проведення ОСОБА_13 курсу хіміотерапії лікарськими препаратами «паклітаксел 300 мг», «цисплатін 100 мг» та які у подальшому рішенням консиліуму постановлено видати зі складу інституту, діючи відповідно до розробленого плану та безпосередніх вказівок керівника, завідувача поліклінічного відділення ОСОБА_5 , ввів ОСОБА_13 в оману, повідомивши про необхідність придбати зазначені лікарські препарати в аптечному пункті на загальну суму 1500 грн. Таким чином, створив умови за яких ОСОБА_13 не мала можливості скористатися передбаченим Конституцією України правом на безоплатну медичну допомогу.

Вказані дії ОСОБА_5 щодо організації незаконної вимоги оплати за надання медичної допомоги в державних закладах охорони здоровя, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 184 КК України.

За вказаними вище епізодами, за наведених вище фактичних обставин, ОСОБА_5 , здійснюючи адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, будучи службовою особою та зловживаючи службовим становищем, за попередньою змовою з підлеглим лікарем-онкологом ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого плану, створили умови, за яких пацієнти були введені в оману щодо відсутності необхідної кількості препаратів для проведення курсу хіміотерапії відповідними лікарськими препаратами, та заволоділи грошовими коштами пацієнтів нібито за надання необхідних препаратів: грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 12000 грн.; діючи повторно грошовими коштами ОСОБА_10 на загальну суму 18000 грн.; діючи повторно грошовими коштами ОСОБА_11 на загальну суму 2000 грн.; діючи повторно - грошовими коштами ОСОБА_12 на загальну суму 6000 грн.; діючи повторно грошовими коштами ОСОБА_13 на загальну суму 1500 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 щодо організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем кваліфіковані за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 191 КК України (в частині заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 ) за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 191 КК України за ознакою повторності(в частині заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 )

Слідчий зазначає про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри. Наводить обставини існування ризиків, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що застосування більш мяких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним ризикам та не забезпечить його належну процесуальну поведінку.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому мотивів.
Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання. Посилались на недоведеність обставин повідомленої підозри та відсутність заявлених ризиків.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи клопотання із залученими матеріалами та надані додатково, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000108 від 01.02.2019 року.
В рамках даного провадження 17.09.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 184, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.191 КК України.
Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри на даному етапі кримінального провадження в достатній мірі підтверджується залученими матеріалами. Зокрема, показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо обставин лікування та умов отримання медичних препаратів для проходження курсів хіміотерапії, показаннями свідка ОСОБА_14 , відомостями щодо службового становища підозрюваного, які містяться у наказі №180-К від 05.10.2016 року про переведення ОСОБА_5 на посаду завідувача поліклінічного відділення Національного інституту раку та посадовій інструкції завідувача поліклінічного відділення даного інституту, затвердженої 14.04.2017 року.

При цьому, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За визначеним практикою Європейського суду з прав людини поняттям «обґрунтована підозра» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»). Твердження сторони захисту про недоведеність обставин повідомленої підозри фактично стосуються встановлення в діях підозрюваного відсутності чи наявності складу кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , що не стосується предмету даного судового розгляду.

Суд вважає доведеними обставини існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Так, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, обумовлений можливістю ОСОБА_5 виїхати за кордон, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який наразі у нього не вилучено, та наявністю у нього такої фінансової можливості.

Також тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється (санкція ч.3 ст. 191 КК України передбачає покарання до 8 років позбавлення волі), може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обумовлений тим, що основними доказами у кримінальному провадженні є медичні документи, до яких ОСОБА_5 за своєю посадою має доступ та частина яких наразі не вилучена, що може спонукати підозрюваного до вказаних дій.

Ризик незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні обумовлений тим, що більшість осіб, які можуть бути свідками та мали відношення до поліклінічного відділення Національного інституту раку, знайомі з ОСОБА_5 у звязку з професійною діяльністю. Тому підозрюваний може вдатися до незаконного впливу на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Що стосується передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України ризику - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то суд вважає його недоведеним, зважаючи на те, що у клопотанні обставини існування даного ризику зазначені у загальних рисах. Крім того, можливість підкупу свідків, чим обґрунтовано вказаний ризик, стосується іншого ризику - незаконного впливу на свідків, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

За наданими матеріалами про особу підозрюваного, він має вищу освіту, одружений, раніше не судимий. У нього наявні міцні соціальні звязки за місцем постійного проживання та роботи. Однак, позитивні дані про особу підозрюваного та вказані соціальні звязки не спростовують встановлених ризиків.

З урахуванням викладеного, оцінюючи також відповідно до ст. 178 КПК України інші обставини у сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; характер та обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, наведені дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили більш мяким запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При вирішенні питання про застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою повинні бути забезпечені не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, застава визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, встановлені ризики, суд вважає про застосування підозрюваному застави у передбаченій законом вказаній максимальній межі застави.
З метою забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідність у покладанні на підозрюваного обовязків відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.
З урахуванням викладеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись 177, 178, 183, 193, 194, 309 КПК України слідчий суддя, -

Ухвалив
Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 - задовольнити..
Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 17 листопада 2019 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Визначити підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 160560 грн. в національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: 2089, отримувач ТУДСАУ в місті Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові платника застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, визначеними слідчим, прокурором або спілкуватися з ними із дотриманням умов, визначених слідчим, прокурором.
Визначити термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного, у разі внесення застави, з дня внесення застави на строк на 2 місяці.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя