УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Клайпед Республіки Литва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 19.07.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2019, близько 15:00 години, ОСОБА_4 , знаходячись на сходовій клітці у приміщенні загального користування, що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою з`ясування стосунків із ОСОБА_7 та маючи умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та незворотність їх наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_7 , бажаючи їх настання, господарською сокирою, яку заздалегідь узяла з собою, умисно завдала лезом господарської сокири один удар в ліву лобну ділянку голови ОСОБА_7 , чим спричинила їй, згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого МКЛ ШМД № 16445, тілесні ушкодження - поверхнева рана лобної ділянки зліва.

Після отриманого удару, з метою врятування свого життя та здоров`я, ОСОБА_7 почала тікати по сходовій клітці вгору на другий поверх вказаного приміщення, і в цей момент ОСОБА_4 , діставши пістолет з серійним номером НОМЕР_1 , який заздалегідь узяла з собою, здійснила з нього три постріли у сторону ОСОБА_7 , із яких влучила один раз у спину ОСОБА_7 , а саме: у ліву частину задньої поверхні грудної клітки, чим спричинила ОСОБА_7 , згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого МКЛ ШМД № 16445, тілесні ушкодження - садно задньої поверхні грудної клітки зліва.

В подальшому протиправні дії ОСОБА_4 було припинено громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що не дало змогу ОСОБА_4 довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від її волі.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 18.07.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 та розпочато досудове розслідування. Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_4 , 19.07.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри доводиться наступними доказами зібраними в ході досудового розслідування, а саме протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; випискою з МКЛ ШМД № 16445; протоколом огляду місця події від 18.07.2019.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину та ризиків визначених пп.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає втому, що ОСОБА_4 , яка згідно ч. 5 ст. 12 КК України вчинила особливо тяжкий злочин, а санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, буде ухилятись від явки до суду та слідства, усвідомлюючи той факт, що їй доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі.
Крім того існують ризики, визначені п.З, 5 ч.І ст. 177 КПК України. Той факт, що ОСОБА_4 вчинила злочин із застосуванням насильства, дає підстави вважати, що підозрювана матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу, залякувати їх з метою створення сприятливих для себе умов, а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється та спробувати довести свій злочинний умисел до кінця.
Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваної, її репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука не може бути достатньою, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останню до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; застава не може бути достатньою, оскільки ОСОБА_4 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти; домашній арешт не може бути достатнім враховуючи той факт, що ОСОБА_4 вчинила злочин із застосуванням насильства, а підозрювана матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу, залякувати їх з метою створення сприятливих для себе умов, а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється та спробувати довести свій злочинний умисел до кінця, зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду.
Отже, всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні є недоцільним.
З метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заперечували щодо даного клопотання, просили обрати підозрюваній інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000628, заслухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 18.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
19.07.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого її кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого її кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 115 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима та підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, враховуючи особливу зухвалість кримінального правопорушення по якому оголошено підозру, а також особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка ніде не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, не одружена, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів. Крім того, злочин по якому ОСОБА_4 пред`явлено підозру відноситься до кримінальних правопорушень, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, оскільки зазначений злочин направлений проти життя та здоров`я особи, тобто є одним із найбільш тяжких злочинів проти особи, суспільна небезпека якого полягає в тому, що при його вчиненні відбувається посягання на життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю і найважливішим особистим благом. Отже, суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрювана перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, що унеможливлює обрання її більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому підозрюваній ОСОБА_4 розмір застави суд не визначає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 до 18 години 30 хвилин 15 вересня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 15 вересня 2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя