Справа № 199/9899/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 року слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , як захисника підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 05 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2019 року до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 05 лютого 2019 року (фактична дата 05 березня 2019).

Скарга обґрунтовується тим, що в провадженні слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження № 0002167, внесене до ЄРДР 05.12.2018 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочин, передбачених ч,2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Повідомлення про підозру від 05 лютого 2019 року по кримінальному провадженню № 0002167 внесене до ЄРДР 05.12.2018 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України - було вручено не 05.02.2019 року, як зазначено в Повідомленні про підозру, а безпосередньо 05.03.2019 року о 20 годині 20 хвилин.

Слідчий 05.03.2019 року, вивіз підозрюваного ОСОБА_6 з ізолятору тимчасового тримання, до відділу АНД ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, де і повідомив його про підозру, однак не викликав на дану слідчу дію захисника підозрюваного ОСОБА_3 , чим саме позбавив його права на захист.

Фактично, слідчий позбавив підозрюваного можливості під час повідомлення про підозру отримати ОСОБА_6 професійну правничу допомогу, та належним чином захистити свої права та Інтереси. Тим паче слідчому було відомо контактні данні захисника, і він розуміючи той факт, що ОСОБА_6 не може самостійно викликати захисника, проігнорував право на захист.

Фактично підозрюваний був затриманий 04.03.2019 року о 13 годині 00 хвилин працівниками поліції, які доставили його до відділу поліції АНД райони. При цьому у нього забрали особисті речі, зокрема телефони, позбавивши його права навидь зв`язатися з адвокатом та дружиною. Весь цей день, його дружина не знала де він знаходиться та не могла з ним зв`язатися.

За цей час, працівниками поліції здійснювався тиск на підозрюваного, вимагалися пояснення, при тому що не роз`яснено підстави затримання. Проводилися слідчі дії, без участі адвоката та з відмовою його надати.

З моменту затримання в 13:00, підозрюваний знаходився без своєї волі в відділку до 02 години 00 хвилин ночі вже 05.03.2019 року.

За фактом затримання був складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.03.2019 року, час складання 00 год 40 хвилин - 01 години ЗО хвилин. Відповідно до даного протоколу слідчий зазначив час затримання 22 години 15 хвилин за адресою м. Дніпро, вул. Новоселівська, 15 відділення АНД ВП.

Тобто, слідчий визнає, що затримання відбулось у відділенні поліції, однак виникає питання як підозрюваний опинився у відділенні поліції.

Враховуючи час фактичного затримання підозрюваного в 13 годин 00 хвилин 04.03,2019 року, то 24 години на повідомлення про підозру спливають - о 13 годині 00 хвилин 05.03.2019 року. Однак слідчий повідомив про підозру 05.03.2019 року о 20 годині 20 хвилин, вже після спливу 24 годин, що порушує положення ст. 276,278 КПК України.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Заявника просив суд скасувати повідомлення про підозру від 05 лютого 2019 року (фактична дата 05 березня 2019) слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджену з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратурі №1 Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002167 внесене до ЄРДР 05.12.2018 року ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч,4 ст. 358 КК України.

У судовому засіданні захисник підтримав скаргу та просив суд її задовольнити.
Слідчий та прокурор заперечували проти задоволення скарги.
Суд вислухав пояснення учасників судового процесу, вивчивши додані до скарги письмові докази, вважаю необхідним в задоволенні скарги відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право підозрюваного, його захисником чи законним представником оскаржити повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Відповідно до п.4 параграфу 2 Прикінцевих положень Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, зміни, які були внесені до ч. 1 ст. 303 КПК України в частині її доповнення пунктом 10, застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.

Встановлено, що в провадженні слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження № 0002167 внесене в ЄРДР 05.12.2018 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочин, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

З поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник вважає незаконне затримання, порушення строків оголошення підозри після затримання те, що підозра ґрунтується на недостатніх та недостовірних доказах.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.

Відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6)стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8)підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Системний аналіз указаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

З огляду на це, логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру, як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому, положеннями ст. ст. 278, 279 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на який посилається скаржник, передбачається можливість оскарження повідомлення слідчого, прокурора про підозру, але не процедура його вручення.

За таких підстав, слідчий суддя приходить до висновку, що чинним КПК України на даний час не передбачено окремої процедури чи повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо судового контролю за процедурою вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри як окремого процесуального документу, однак передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст. 277 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає достатньо обґрунтованими доводи захисника на те, що судовому контролю за досудовим розслідуванням підлягають всі його аспекти, зокрема і процедура вручення особі повідомлення про підозру, адже слідчий суддя і суд мають діяти лише на підставі, у межах, і у спосіб, визначений законом, зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України), а відступ від цього правила має зумовлюватися виключними підставами, оскільки це може порушувати існуючий баланс між суспільним інтересом щодо необхідності ефективного здійснення досудового розслідування і правом особи на ефективний захист в межах кримінального провадження.

За таких підстав, слідчий суддя, розглянувши скаргу, враховуючи доводи захисника та підозрюваного, які в обґрунтування скарги вказували на аспекти порушення процедури вручення повідомлення про підозру, приходить до висновку, що в межах, визначених чинним КПК України, відсутні підстави для скасування цього повідомлення як процесуального документу, оскільки його аналіз дає підстави стверджувати,що воно за своїм змістом та сутністю відповідає вимогам ст.277КПК України,й складене належною особою.

Інші доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятись при розгляді обвинувального акту в суді.

Захисник в скарзі зазначає, що слідчим було позбавлено ОСОБА_6 права на захист, не викликав на дану слідчу дію захисника підозрюваного. Однак, відсутність захисника при врученні повідомлення про підозру не є підставою для задоволення скарги, оскільки до вручення підозри ОСОБА_6 не був особою, як підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а відповідно і участь захисника обов`язковою не була.

Відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-306 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , як захисника підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 05 лютого 2019 року,- відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення .

Слідчий суддя