Справа № 703/3305/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому у м. Сміла клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000542 від 04 квітня 2019 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла Черкаської області, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, тримається у ДП "Черкаське СІЗО"

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1,2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

у присутності обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

у судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження тримання під вартою стосовно обвинуваченого з огляду на те, що ризики, які існували під час досудового розслідування існують і на даний час з огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачено до 10 років з конфіскацією майна, тому перебуваючи під тягарем кримінальної відповідальності може переховуватися від суду так як не має міцних соціальних зв`язків, може незаконно впливати на свідків, які не давали суду показань, тому більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, що існували раніше.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу з огляду на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю непрацездатного віку, тому обвинувачений єдиний, хто може допомагати їй, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Захисник вказував, що на обвинуваченого не покладається обов`язок доставлення його до суду для доведення його вини, а тому той факт, що він двічі не був доставлений до суду та з вказаної причини не було допитано свідків обвинувачення, ризик незаконно впливати на свідків, що не допитані, прокурором не доведені.

ОСОБА_3 вказував, що він навіть не знає свідків обвинучення, також вважав, що з огляду на не, що він не обвинувачується у посяганні на життя людини, тому тримати його під вартою є занадто жорстким запобіжним заходом.

Суд вислухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилається заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта» проти Італії (Labita v. Italy), Справа «Харченко проти України (заява № 40107/02, п.79).

Діючим кримінально-процесуальним законом передбачено застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Судом при прийнятті рішення враховується, що кримінальне провадження отримано судом 19 серпня 2019 року, в даний час проводиться судовий розгляд, оголошений обвинувальний акт. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, пов`язаних з незаконним оборотом психотропних речовин, покарання за більш тяжкий з яких встановлено від шести до десяти років позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, відсутні дані щодо необхідності догляду за будь-якою особою, схильний до невиконання встановлених правил (за його показаннями до нього було застосовано покарання у виді поміщення у карцер за невиконання вимоги працівника СІЗО), що вказує на ризик переховуватися від суду. Суд, ще раз наголошує, що стороною захисту не доведено необхідність нагляду на матір`ю обвинуваченого, так як вказані обставини не підтверджені будь-якими доказами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що за даних обставин, тримання під вартою обвинуваченого є виправданим, так як істинні вимоги публічного інтересу в даній справі у виді загрози у заподіяння шкоди здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Разом з тим, суд погоджується зі стороною захисту, що не є виною обвинуваченого недоставлення особи, яка тримається під вартою та фактично знаходиться під примусом держави, до суду для проведення судового розгляду. Таким чином, суд задовольняє клопотання прокурора частково та, враховуючи вимоги ч.3 ст.183 КПК України, вважає можливим зменшити раніше визначений розмір застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який за думкою суду буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.8,9,11, 314, 314-1, 315 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 45 діб до 23 листопада 2019 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 76840 грн., після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цієї обвинуваченої під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або застоводавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду у встановлений судом час, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, заборонити спілкуватися зі свідками у справі у будь-який спосіб.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на весь час судового розгляду справи.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги-після розгляду скарги апеляційним судом.

Копію ухвали направити до ДП «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання та вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали буде проголошений 11 жовтня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1