ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/819/605/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: скарга на ухвалу про
обрання запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження

№ 0000201 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2019 року, щодо ОСОБА_8 ,-

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2019 року у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 200 700 грн., - відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 до 07:00 із забороною залишати житло до 24 грудня 2019 року, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2019 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, як наслідок просив оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

В мотивування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом не наведено жодних обґрунтувань постановленого судового рішення, проте ухвала слідчого судді повинна бути вмотивована та обґрунтована.

Також, посилається на те, що доводи сторони обвинувачення стосовно наявних ризиків, визначених ст. 177 КПК України, підтверджуються сукупністю зібраних по справі належних та допустимих доказів.

Разом з цим, вважає, що слідчим суддею при ухваленні судового рішення не враховано того факту, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має законних джерел доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих та запобіжних факторів, що будуть сприяти досягненню істини у кримінальному провадженні та запобіганню зазначених ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, у невстановлений досудовим слідством час, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого збуту незаконно придбав порошкоподібну речовину, яка відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № 1896-НР від 25.10.2019 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою діючої речовини 14,5893 г (що згідно Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року, є великим розміром психотропної речовини - амфетамін), який у подальшому з метою подальшого збуту зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до моменту виявлення та вилучення зазначеної речовини з незаконного обігу працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку, проведеного 25.10.2019 в період часу з 14:34 до 17:20 за вказаною адресою.
Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, а саме:

- 24.10.2019 о 17:25 (час фактичного затримання) ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.п. 20-22);
- 25.10.2019 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України (а.п. 46-49).
Крім того, протоколом допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.п. 11-12);
-протоколом обшуку від 24.10.2019, який проводився за місцем мешкання
ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 18-19);
-висновком експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № 1896-НР від 25.10.2019, відповідно до якого вилучена 24.10.2019року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса амфетаміну основи становить 14,5893г.(а.п. 40-44);
-протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 03.10.2019 (а.п. 13-15);
-протоколом допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 24.10.2019
(а.п.24-25);
-постановою про визнання та приєднання в якості речових доказів від 25.10.2019 року (а.п. 35-39).
Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, що заявлений у клопотанні запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного, оскільки він раніше не судимий і відносно нього відсутні будь-які інші кримінальні провадження, а стороною обвинувачення не підтверджено доказами наявність ризиків, визначених у клопотанні, зазначено лише посилання на норми КПК України, які нічим не обґрунтовані, а саме щодо незаконного впливу на свідків, адже анкетні дані щодо них змінено, а щодо продовження своєї злочинної діяльності, - ОСОБА_8 раніше не судимий.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками слідчого судді.

Відповідно до ч.ч. 1, ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч.2 ст.177, ст.181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Як вбачається з клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора, основними підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 є тяжкість злочину, та ризики, які матеріалами справи не підтверджені, а лише процитовані відповідними нормами Кримінального процесуального кодексу України з висловленням припущень, які не можуть бути покладені в основу обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Проте, слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що у підозрюваного

ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно він не працевлаштований, не має законного джерела доходу, що свідчить про те, що ОСОБА_8 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, з метою заробітку для свого існування, а тому, ризик, визначений п.5 ч.1 ст.177 КПК України у поведінці підозрюваного присутній.

У своїй ухвалі, слідчий суддя посилається як на підтверджений факт, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання у квартирі, яку він орендував у АДРЕСА_1 , проте матеріали провадження не містять доказів які б офіційно підтверджували проживання ОСОБА_8 за вказаною вище адресою, а саме договору оренди.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, єдиним і можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останньою ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Проте, застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в період часу з 22:00 до 07:00, з покладенням на нього певних обов`язків, на думку колегії суддів, не в повній мірі відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі ухвалення обвинувального вироку, а також регулярні перетини кордону України, які підтверджуються відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон та протоколом допиту у якості свідка

ОСОБА_13 , який є батьком підозрюваного, з метою запобігання усіх можливих ризиків, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику можливого продовження вчиняти кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, а також переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю, а також із покладенням на нього розширеного кола обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 177, 178, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за пропискою: АДРЕСА_3 - цілодобово.
Покласти на ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали встановити до 24.12.2019 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_8 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладене грошове стягнення.

Доручити виконання ухвали Херсонському ВП ГУНП України в Херсонській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4