У Х В А Л А
24.05.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
із участю : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст.190 КК України,
УСТАНОВИВ :
Жмеринським міськрайонним судом здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000129 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, за ознаками незаконого заволодіння останнім шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами у великих розмірах потерпілого ОСОБА_9 та відповідно грошовими коштами у особливо великих розмірах потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в період з листопада 2016 року по квітень 2017 року, завдавши останнім майнової шкоди на загальну суму 18373407,50 грн.
У зв`язку з черговою неявкою напередодні в судове засідання, дата якого заздалегідь узгоджувалась з усіма учасниками, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_17 розгляд справи було відкладено із призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 захисника в порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги для проведення невідкладної процесуальної дії щодо вирішення питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наразі в судовому засіданні прокурор заявив про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, вказавши, що дотепер суттєво не зменшились та не зникли раніше визначені ризики, пов`язані із можливістю останнього з метою уникнення покарання переховуватись від суду, вчиняти інші злочини, а також протиправно впливати на свідків, оскільки його грунтовно обвинувачено у вчиненні значної кількості особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, допит переважної частини свідків іще не завершено, а також не відбувся виступ потерпілих в судових дебатах. Посилаючись на об`єктивну неможливість закінчення судового розгляду в межах чинного строку даного запобіжного заходу, просив продовжити його на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечили щодо продовження ОСОБА_7 тримання під вартою, вважаючи недоведеним прокурором заявлених ним ризиків. Посилаючись на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання, сім`ї у складі дружини та неповнолітніх дітей, а також на тривалий час регулярно продовжуваних з часу затримання строків попереднього у`язнення вважали можливим за зменшення з цих підстав ризиків застосуваня іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_6 щодо вирішення вказаних питань висловився на розсуд суду.
Потерпілі в судове засідання не з`явились.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, попередньо продовжений термін якого спливає 17.06.2019 року, та в межах якого неможливо закінчити судовий розгляд з потреб допиту значної кількості свідків та дослідження письмових доказів, суд виходить з необхідності запобігання ризикам, визначених статтею 177 КПК України, оскільки, хоча й раніше ОСОБА_7 не притягувався до кримінальної відповідальності, проте наразі йому висунуто обвинувачення у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості та значної кількості умисних особливо тяжких злочинів, надто стосовно протиправного заволодіння у особливо великих розмірах коштами значної кількості фізичних осіб шляхом шахрайства, що визначає достатньо вірогідні підстави пожливості з метою уникнення суворого покарання переховуватись від суду, а також перебуваючи на волі він може протиправно впливати на свідків, переважна частина яких судом не допитані. При цьому санкція вказаних особливо тяжких злочинів передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що не становить визначених законом обмежень неприпустимості застосування щодо обвинуваченого у їх вчиненні ОСОБА_7 тримання під вартою. Тож із врахуванням положень ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, сукупності фактичних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його зрілого віку, характеру та обсягу висунутого звинувачення, грунтовність якого наразі визначається зміненим прокурором в суді обвинуваченням, тяжкості покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які вказано прокурором, та які не спростовані стороною захисту самим лише запереченням доведеності їх стороною обвинувачення, судом не встановлено будь-яких об`єктивних відомостей про суттєве зменшення або відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для достатності застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання та соціальних зв`язків, а також тривалості утримання його під вартою, які наразі не спростовують вказаних прокуром ризиків. Так суду до теперішнього часу не представлено об`єктивних підтверджень стверджуваних стороною захисту обставин щодо нового фактичного місця проживання сім`ї обвинуваченого ОСОБА_7 , який до його затримання мешкав за іншою адресою, правових підстав стосовно права проживання у новому житловому приміщенні по АДРЕСА_1 , відомостей про його власника та відповідної згоди останнього, про що неодноразово зауважувалось судом раніше при вирішенні аналогічних клопотань, визначаючи внаслідок цього неможливим застосування домашнього арешту. Також з урахуванням непредставлення жодних додаткових відомостей стосовно відшкодування завданої шкоди судом не вбачається підстав зменшення раніше визначеного розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Застосування інших більш м`яких видів запобіжних заходів судом визначається недостатнім з огляду на нездатність запобіганя ними означеним вище ризикам.
За таких обставин та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою суд наразі не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки вони є недостатніми для запобігання ризикам, суттєвий рівень яких досі не зменшився, та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу є виправданим у даному конкретному випадку з огляду на наведені потреби забезпечення суспільних інтересів та права на справедливий розгляд справи судом і запобігання переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, які превалюють над принципом поваги до особистої свободи, у зв`язку з чим строк його тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів, виходячи з потреб здійснення судового провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.178, 181, 183, 331, 336 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Оголосити перерву в судовому засіданні до 13 годин 30 хвилин 10.07.2019 року із викликом учасників провадження.
У задоволенні клопотання сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу відмовити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, тобто до 22.07.2019 року включно.
Ухвала суду є оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді