Справа № 445/1842/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ОСОБА_8 , 16 травня 2017 року, близько 17 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки Mersedes-Benz Sprinter р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Львів-Тернопіль по вулиці Об`їзній в м. Золочеві Львівської області в напрямку м. Львова, порушив вимоги п.п. 1.5; 1.10 ( в частині значення терміну "небезпека для руху"), 2.3 (підпункт "б" та "д") , 12.3; 12.9 (підпункту "б") та 16.5 ПДР України, а також розділу 33 ПДР України в частині вимоги дорожнього знаку 3.29 "обмеження максимальної швидкості 40 км/год", які виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем Mersedes-Benz Sprinter р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Об`їзна, в напрямку перехрестя з вул. С.Стрільців, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, перевищив максимальну допустиму швидкість та рухався зі швидкістю не менше 85 км/год., хоча повинен був рухатись зі швидкістю не більше 40 км/год., чим створював небезпеку і перешкоду для руху іншим учасникам руху, загрожуючи їхньому життю та здоров`ю, не дав можливості покинути проїзну частину дороги Львів-Тернопіль та завершити маневр проїзду перехрестя водію автомобіля Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого автомобіля, продовжував рух на перехрестя, де зіткнувся з автомобілем Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . В результаті зіткнення пасажир керованого ним автомобіля, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, пошкодження селезінки (з приводу чого 16.05.2017 була проведена операція: "лапаротомія верхнє-серединна. Спленектомія. Ревізія органів черевної порожнини. Лаваж. Дренування черевної порожнини"), струс головного мозку, забійна рана голови", які по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що всі обставини справи вірно вказані в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.Не позбавляти його права керування, оскільки він підробляє перевезенням сільськогосподарської продукції і це його один і основний дохід.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що претензій до обвинуваченого у нього немає та просив не позбавляти його волі та не позбавляти права керування.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченого у неї немає та просила не позбавляти його волі та не позбавляти права керування.
Враховуючи те, що обвинуваченим не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_8 , як особою, який керував транспортним засобом, порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілого, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Таким чином, обираючи покарання обвинуваченому , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяного злочином наслідку, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, вину у вчиненні злочину визнає, щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання суд не вбачає.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст.75 КК України, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений проживає із батьками, основний його дохід полягає у перевезі сількогосподарської продукції, іншого доходу немає, відтак, суд приходить до висновку про можливість не застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до вимог ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
У зв"язку з наведеним, вважаю, що цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, слід залишити без розгляду.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати понесені державою на проведення експертиз в межах кримінального провадження слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 100,349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 29.10.2019 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, залишити без розгляду.
Стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави 1237,00 грн. (одну тисячу двісті тридцять сім гривень 00 копійок) витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/491 від 10.07.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави 1237,00 грн. (одну тисячу двісті тридцять сім гривень 00 копійок) витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/492 від 19.06.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави 1237,00 грн. (одну тисячу двісті тридцять сім гривень 00 копійок) витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/493 від 16.07.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави 2676,96 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят шість гривень 96 копійок) витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 9/337 від 16.08.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави 3569,28 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 28 копійок) витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 9/338 від 23.08.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави 6435,00 грн. (шість тисяч чотириста тридцять п`ять гривень 00 копійок) витрат за проведення судової автотехнічної експертизи № 793 від 06.08.2017 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Речові докази: автомобіль Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 - залишити на зберіганні у ОСОБА_11 та автомобіль Mersedes-Benz Sprinter р.н. НОМЕР_1 , - залишити на зберіганні у ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1