ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1681/19 Справа № 209/1242/13-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за заявою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 квітня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українець, громадянин України, розлучений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1
засудженого вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинска від 27.03.2015 року за ст. 246, ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 квітня 2019 року залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року, ухваленого у кримінальному провадженні, внесеному В ЄРДР за №000058, яким ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України .
Рішення суду обґрунтовано тим, що в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами захисник ОСОБА_8 посилається, як на нововиявлені нею обставини у кримінальному провадженні, - на пояснення ОСОБА_7 , які були ним дещо змінені після ухвалення вироку, а також на пояснення матері засудженого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .
Про обставини подій, що мали місце 31.07.2011 року біля магазину ПП "Медяник" обвинувачений ОСОБА_7 давав покази під час судового розгляду, а про допит вказаних вище свідків заявлялося клопотання під час судового розгляду кримінального провадження та в його задоволенні судом було відмовлено.
Суд вважав, що в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року захисником ОСОБА_8 не вказані обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні вироку і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

В апеляційній скарзі:
- адвокат просить ухвалу скасувати, та постановити нову, якою задовольнити заяву адвоката ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами даного вироку.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалу винесено, на її думку, з порушенням норм матеріального та процесуального права:
Зазначає, що судом при перегляді заяви за нововиявленими обставинами: було відмовлено у допиті свідків в суді. Суд відмовляючи у їх допиті, обґрунтував це тим, що при розгляді справи судами попередніх інстанцій було відмовлено у допиті, та обмежився лише зачитуванням протоколів допиту, які були складені адвокатом, і які були долучені до матеріалів заяви про перегляд за нововиявленими обставинами.
Вказує на те, що в попередньому судовому засіданні, коли було оголошено заяву, після заявленого клопотання, суддя задовольнив клопотання про виклик свідків, про що між суддею та прокурором виникла суперечка.
В подальшому в судовому засіданні змінився прокурор і суддя знов оголошував заяву та вислухував клопотання 25.02.2019року і було вирішено питання про виклик свідків.
Вказує, що судом з боку прокурора та з боку захисту було повідомлено, що вони вже вирішували це питання. При цьому суддя повідомив, що це стадія дослідження доказів і треба вирішити питання по свідкам.
Крім того, вказує, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання про виклик свідків зачитав клопотання попередніх захисників, які подавали клопотання про виклик свідків, які були залишенні без задоволення та зачитав ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про виклик свідків, та ухвалу апеляційного суду з цього приводу.
Було оголошено покази ОСОБА_7 , які викладені у вироку та визначив, що вони різняться з тим, що він каже в суді ОСОБА_7 пояснював суду свою позицію з цього приводу та показав, що його теперішні покази які він дає в суді при розгляді заяви не відрізняються від тих, які він давав з самого початку справи і саме його первісні пояснення і пояснення ОСОБА_11 і стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.
Вказані докази судом не були прийняті та не досліджувалися, хоча ці докази, на думку апелянта, були належним чином відкриті сторонам кримінального повадження і ними прийняті, а саме: прокурору, потерпілому та його представнику, суддя, як на підставу відмови у прийнятті вказаних доказів та долучення їх до матеріалів справи посилався на той факт, що від слідчого, який надав їх за клопотанням адвоката, стала відсутність супроводжувального листу, хоча вказані документи були належним чином завірені слідчим.
Вважає, що суд необгрунтовано зазначив, що це інша справа і не відноситься до характеру заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами..
Вважає, що суд при розгляді заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами, як і суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчинені хуліганства, проігнорував той факт, що сам потерпілий ОСОБА_11 ,із-за неприязних відносин до ОСОБА_7 , застосувавши силу, схопив його за вухо, став тягнути, завдавши при цьому фізичний біль та замахувався пивним бокалом, а друг ОСОБА_11 бризнув з газового балончика, та після цього ще вчинив інші насильницькі дії.
Вважає, що матеріали кримінальної справи свідчать, що ОСОБА_12 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сам вчинив конфлікт.
В ході розгляду справи судом ОСОБА_7 та його захист вказували, що до застосування сили (коли тягнув за вухо) та нанесення йому удару пивним бокалом по голові, він фізичної сили до потерпілого не застосовував, його не торкався та, відповідно, не спричиняв фізичного болю. Застосування ним сили до ОСОБА_11 , вважає було вимушеною мірою захисту від нападу ОСОБА_11 . Вважає, що ОСОБА_7 силу застосовував, перебуваючи, на його думку, в стані необхідної оборони, захищаючи своє здоров`я і життя від протиправних дій ОСОБА_11 ..

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка прохала залишити без задоволення заяву, думку адвоката та ОСОБА_7 , які прохали задовольнити заяву, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог Закону суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримався в повному обсязі.

Як видно з оскаржуваної ухвали, підставою для відмови у задоволенні заяви адвоката стало зокрема те, що в своїй заяві захисник ОСОБА_8 посилається, як на нововиявлені нею обставини, на відібрані нею пояснення засудженого ОСОБА_7 , який давав покази при судовому розгляді кримінального провадження, та на пояснення ОСОБА_9 і ОСОБА_13 , та з урахуванням пояснень вказаних вище осіб намагається зробити переоцінку всіх доказів у кримінальному провадженні, які вже були дослідженні та оцінені судами першої, апеляційної та касаційної інстанції. При цьому захисником ОСОБА_8 не заявлялось про недостовірність чи недопустимість досліджених під час судового розгдяду доказів.
Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали, погоджується з висновком районного суду, виходячи з того, що в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року захисником ОСОБА_8 не вказані обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні вироку і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку. Фактично в своїй заяві адвокат вдався до переоцінки доказів, намагаючись повторно розглянути справу, яка вже по суті розглянута. Судове рішення у встановленому порядку набрало чинності.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.
Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру».
У главі 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами. При цьому заначено підстави для здійснення такого провадження, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Системне тлумачення цієї глави призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках і виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень, що набрали законної сили. Цей механізм застосовується лише у випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК України, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:
- «штучне створення або підроблення доказів…, на яких ґрунтується вирок»;
- «скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути»;
- «інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали».
Зі змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили, або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.
Колегія суддів зазначає, що, фактично в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами захисник ОСОБА_8 посилається, як на нововиявлені нею обставини у кримінальному провадженні, - на пояснення ОСОБА_7 , які були ним дещо змінені після ухвалення вироку, а також на пояснення матері засудженого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .
Про обставини подій, що мали місце 31.07.2011 року біля магазину ПП "Медяник" обвинувачений ОСОБА_7 не давав показання під час судового розгляду, його покази в суді було ретельно досліджено та перевірено. Про допит вказаних вище свідків заявлялося клопотання під час судового розгляду кримінального провадження та в його задоволенні судом було обґрунтовано відмовлено.
В апеляційній скарзі захисника (т. 2 а.с. 97, 242) та касаційній скарзі засудженого ОСОБА_7 (т. 6 а.с. 68) вказувалося на клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_10 , та про необґрунтовану відмову в задоволенні цих клопотань судом.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року (а.с.20-28 т.6) та постановою Верховного суду від 19 квітня 2018 рок, вже було відмовлено в задоволенні апеляційної та касаційної скарг захисника та засудженого. При цьому скарги перевірялися і щодо відмови в задоволенні зазначених вище клопотань про допит свідків, при цьому високими судовими інстанціями не було встановлено порушення права ОСОБА_7 на захист.
Обставини скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, встановлені Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та викладені у вироку від 27.03.2015 року, який, як зазначено вище, є чинним.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.5 ст. 459 КПК України, перегляд судових рішень саме за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.
Апеляційним переглядом встановлено, що вимоги заяви адвоката по суті не свідчать про наявність нововиявлених обставин, а свідчать про намагання адвоката добитись переоцінки доказів, якими вже встановлено фактичні обставини справи та доведено винуватість особи.
Перевіркою матеріалів провадження колегією суддів не встановлено суттєвих порушень вимог КПК України, які б слугували підставою для скасування або зміни судового рішення.
Як вбачаєтья з тексту ухвали аона є належно вмотивованою, обгрунтованою та законною.
Отже заява адвоката не підлягає задоволенню, а ухвалу як законну слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Заяву адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4