Справа № 304/858/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження №304/858/19 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 18.05.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 та ч.5 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді судді Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 та ч.5 ст. 185 КК України.
Згідно ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2019 р. обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2-ох місяців до 19 серпня 2019 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, що не зменшились на час розгляду справи та з метою запобіганню спробам переховуватися від суду. Клопотання подав у письмовому вигляді. В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою просив відмовити. Наголосив на тому, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належноі поведінки обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав доводи прокурора, просив суд продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.
Захисник обвинуваченого заявив в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший запобіжний захід у виді домашнього арешту . Надав пояснення аналогічні викладеним у письмовому клопотанні. Наголосив на відсутності в матеріалах провадження доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав доводи захисника. Заперечив факт переховування від суду.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст.331 КПК України колегія суддів приходить до наступного.
До спливу строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує вимоги КПК України та п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується, приймає до уваги, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, доказів, які б свідчили про погіршення стану здоров`я обвинуваченого суду не надано.

Судом встановлено наявність ризиків можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, враховуючи, дані про особу обвинуваченого свідчить про обґрунтованість наявності таких ризиків та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів. Тому, на думку суду, існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, залишається високим.

Окрім того, судом враховано дані про особу ОСОБА_7 : має місце проживання АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, що свідчить про відсутність тісних соціальних звязків на території України та підтверджує ризик переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, колегія суддів враховує, не дотримання обвинуваченим умов застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , який застосовувався до нього раніше.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти ризикам вчинити обвинуваченим спроби переховуватись від суду ; незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення .

Що стосується доводів сторони захисту відносно того, що підозра у вчиненні злочину є недостатньо обґрунтованою, суд виходить з наступного.
Суд , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)
Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Водночас колегія суддів вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_7 дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 перешкоджає продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкцій статтей, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до двох місяців.
Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості предявленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обовязків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити строк тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 та ч.5 ст. 185 КК України, під вартою на період судового розгляду справи , але не більше ніж на 60 днів до 13 жовтня 2019 року.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Копію ухвали надіслати начальнику Закарпатської УВП №9.
Повний текст ухвали оголошено 19.08.2019 року о 08 год. 30 хв.
Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2