Шаргородський районний суд
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року

м. Шаргород

Справа №152/942/19
провадження 1-кп/152/95/19

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000157 від 04.06.2019 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зарічне Коношського району Архангельської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, особи без громадянства, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, раніше судимого: 20.04.1994 Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна; 19.04.1999 Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.141, ч.2 ст.183 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна; 05.07.2011 Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з випробуванням та іспитовим строком на три роки; 25.07.2011 Шаргородським районним судом Вінницької області за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці; 08.11.2013 Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці; 21.02.2014 Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; 13.03.2017 звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на один рік шість місяців двадцять чотири дні на підставі ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2017; 01.07.2019 Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасників судового провадження:

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника органу
пробації ОСОБА_6 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , у лютому 2019 року приблизно о 14 годині, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де виконував ремонтні роботи, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника домоволодіння, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів викрав бувші у використанні: електричний асинхронний двигун від січкарні серії 4А потужністю 2,2 кВт, 980 обертів/хв., вартістю 1835, 00 грн, електричний асинхронний двигун від циркулярки, серії 4А, потужністю 1,1 кВт, 1420 обертів/хв., вартістю 1140 грн, які знаходилися на території подвір`я, електричний асинхронний двигун від січкарні серії 4А потужністю 1,1 кВт, 1420 обертів/хв., вартістю 1140 грн, який знаходився у приміщення сараю, три електричні асинхронні двигуни типу КД від пральних машин радянського виробництва, потужністю 320 кВт, 1400 обертів/хв, вартістю 230 грн кожен, стартер від автомобіля "Москвич 412" 1985 року випуску, вартістю 200 грн, 28 метрів кабелю марки АВВГ 3х4+1х2.5, вартістю 7,32 грн. за 1 метр на загальну суму 204,96 грн., які знаходилися на горищі літньої кухні, 30 метрів кабелю марки ПВС 2х2,5+1,25, вартістю 19,13 грн за метр на загальну суму 573,9 грн, 25 метрів кабелю марки ШВВП 2х2,5 вартістю 13,05 грн за 1 метр на загальну суму 326,25 грн., які знаходились у приміщенні літньої кухні. В подальшому залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 згідно висновку товарознавчої експертизи № 4004 - 4005/19-21 від 18.06.2019 та висновку автотоварознавчої експертизи № 4006/19-21 від 10.06.2019 матеріального збитку на загальну суму 6290,11 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту крадіжки, вчиненої при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що у лютому 2019 року приблизно о 14 годині, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де виконував ремонтні роботи, скориставшись відсутністю власника домоволодіння ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу викрав бувші у використанні електричний асинхронний двигун від січкарні, електричний асинхронний двигун від циркулярки, які знаходилися на території подвір`я, електричний асинхронний двигун від січкарні, який знаходився у приміщення сараю, три електричні асинхронні двигуни типу КД від пральних машин радянського виробництва, стартер від автомобіля «Москвич-412» 1985 року випуску та кабель, які знаходилися на горищі літньої кухні, кабель марки ПВС, кабель марки ШВВП, які знаходились у приміщенні літньої кухні. Викрадене майно виніс за територію домогосподарства, а увечері переніс за місцем свого проживання, розібрав, а в подальшому здав на металобрухт за 400 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подав письмову заяву (а.п.40).

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечує щодо розгляду кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

При прийнятті такого рішення суд враховує положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

При цьому, суд також застосовує практику ЄСПЛ в означеному питанні, зокрема рішення в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, у п.113 якого зазначено, що "основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства").

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він у лютому 2019 року приблизно о 14 годині, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де виконував ремонтні роботи, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника домоволодіння, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів викрав бувші у використанні: електричний асинхронний двигун від січкарні серії 4А потужністю 2,2 кВт, 980 обертів/хв., вартістю 1835, 00 грн, електричний асинхронний двигун від циркулярки, серії 4А, потужністю 1,1 кВт, 1420 обертів/хв., вартістю 1140 грн, які знаходилися на території подвір`я, електричний асинхронний двигун від січкарні серії 4А потужністю 1,1 кВт, 1420 обертів/хв., вартістю 1140 грн, який знаходився у приміщення сараю, три електричні асинхронні двигуни типу КД від пральних машин радянського виробництва, потужністю 320 кВт, 1400 обертів/хв., вартістю 230 грн кожен, стартер від автомобіля «Москвич-412» 1985 року випуску, вартістю 200 грн, 28 метрів кабелю марки АВВГ 3х4+1х2.5, вартістю 7,32 грн. за 1 метр на загальну суму 204,96 грн., які знаходилися на горищі літньої кухні, 30 метрів кабелю марки ПВС 2х2,5+1,25, вартістю 19,13 грн за метр на загальну суму 573,9 грн, 25 метрів кабелю марки ШВВП 2х2,5 вартістю 13,05 грн за 1 метр на загальну суму 326,25 грн., які знаходились у приміщенні літньої кухні, а всього майна ОСОБА_5 на загальну суму 6290,11 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), вчиненій повторно, органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.70).

Згідно з положеннями ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним сектором з питань пробації філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області від 28.08.2019 вбачається, що ОСОБА_3 раніше був неодноразово засуджений за корисливі злочини, притягувався адміністративної відповідальності, має середню освіту, проживає одиноко, власного житла не має. Відповідно до довідки Юхимівської сільської ради ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання. На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк або арешту) не можливе (а.п. 29 - 34).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , який позитивно характеризується за місцем постійного проживання, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 3 статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначення саме такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим у ст.2 КПК України.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України.

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироку Шаргородським районним судом Вінницької області від 01.07.2019, яким його засуджено за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці. Покарання за вказаним вироком ОСОБА_3 не відбував. За вказаних обставин покарання йому слід призначити за правилами ч.ч.1,4 ст.70 КК України, тобто призначити покарання за кримінальне правопорушення, про яке стало відомо після постановлення попереднього вироку та з урахуванням раніше постановленого вироку призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначених за обома вироками в межах, встановлених у ч.2 ст.70 КК України, з урахуванням правил складання покарань, встановлених у ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до яких менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з наступного співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в загальній сумі 1099 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373-376 КПК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Відповідно до положень ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.07.2019 остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання обчислювати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 1099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1