Справа № 158/2869/19
Провадження № 1-кс/0158/1005/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання начальника ДУ «Цуманська ВК №84» ОСОБА_3 про вирішення питання про законність тримання засудженого ОСОБА_4 , в порядку статті 206 КПК України, -

в с т а н о в и в :

Начальник ДУ «Цуманська ВК №84» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із повідомлення, про вирішення питання про законність тримання засудженого ОСОБА_4 , в порядку статті 206 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно розпорядження №34639 від 23.07.2019 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2019 року набрав законної сили 23.07.2019 року.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині у разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України тримання під вартою є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінальним процесуальним законодавством не встановлені.

Згідно ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України.

Разом з тим, як вбачається із листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №46399 від 03.10.2019 року, Луцький міськрайонний суд Волинської області просить повернути без виконання розпорядження за вих. №34639, вирок від 20.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у зв`язку із надходженням апеляційної скарги від 03.10.2019 року.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Як вбачається із змісту повідомлення, досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000660 за обвинуваченням ОСОБА_4 закінчене та знаходиться на стадії судового розгляду; кримінальне провадження скеровано до Волинського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до § 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У своєму рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Також ЄСПЛ у своїй практиці зазначає, що термін «суд» позначає органи, які не лише мають загальні фундаментальні характеристики, серед яких найважливішою є незалежність від виконавчої влади та від сторін у справі, але також надають гарантії судової процедури. Проте форми процедури не обов`язково повинні бути ідентичними в кожній справі, в якій необхідне втручання суду. Для того, щоб визначити, чи забезпечує процедура належні гарантії, необхідно враховувати особливий характер обставин, за яких відбувається провадження (справа «Оомс та Версип проти Бельгії», рішення від 18 листопада 1970 р., серії A № 12, §78).

Крім того, такий орган повинен не лише надавати рекомендації, а також мати повноваження приймати рішення про законність тримання під вартою та видавати наказ про звільнення, якщо тримання під вартою є незаконним (справа «Х. проти Сполученого Королівства», рішення від 05 листопада 1981 р., «Уікс проти Сполученого Королівства», рішення від 02 березня 1987 р.).

Окрім того, як встановлено матеріалами справи, жодних підтверджень надходження апеляційної скарги, прийняття її до розгляду, поновлення процесуального строку для звернення до суду апеляційної інстанції слідчому судді надано не було.

Разом з тим, згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу

Виходячи з того, що досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням закінчене, Ківерцівський районний суд Волинської області відносно ОСОБА_4 вирок не ухвалював, а тому звернення до слідчого судді з даним питанням є неможливим, так як зазначені питання розглядаються судом, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, в порядку ст. 331 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З урахуванням того, що чинним кримінальним процесуальним законодавством, зокрема, ст. 206 КПК України, дане питання не врегульовано, виходячи із загальних засад кримінального провадження, вважаю, що розгляд питання звільнення з-під варти обвинуваченого, кримінальне провадження по якому знаходиться на стадії судового розгляду, не може розглядатись слідчим суддею Ківерцівського районного суду Волинської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 370-372, 537, 539 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя ОСОБА_1