Справа № 570/4714/13-к
номер провадження 1-кп/570/220/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2013 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Сидоренка С.М.

при секретарі судового засідання Поліщук Ю.В.

з участю прокурора Синюка А.В.

захисника Лопацької І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальне провадження №0000762 про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше засудженого вироком Гощанського районного суду від 14.03.2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строконм на 3 роки, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костополь Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта повна вища, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новий Берестовець Костопільського району рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

На початку березня 2013 року ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,, таємно проникли до складського приміщення ПАТ Любомирський вапняно-силікатний завод, що в с. Нова Любомирка вул. Промислова 1 Рівненського району Рівненської області, звідки таємно викрали дві заготовки (втулки) Бр 275*200*230, вартістю 3908 за одну заготовку, та заготовку (втулку) Бр 235*170*L260, вартістю 3258 грн. , загальною вартістю 11074 грн., де ОСОБА_4 сприяв вчиненню вище вказаної крадіжки, шляхом надання транспортного засобу для транспортування викраденого майна та слідкуванням за відсутністю сторонніх осіб.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 03.06.2013 приблизно о 18.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на подвір`ї будинку ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, повторно, шляхом підняття з землі та подальшого транспортування, таємно викрав металеву одноколісну тачку, вартістю 50,00 грн. та металеву бочку ємкістю 35 літрів, вартістю 260, 00 грн.

Крім цього, 13.06.2013 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_1 перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, повторно, шляхом демонтажу, таємно викрав з багажного відділення автомобіля останнього, марки ВАЗ 021043 д.н, НОМЕР_1 , сабвуфер марки Boschmann В-98ХР, вартістю 880,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю та дав в суді детальні показання стосовно вчинення ним злочинів, вказав що на початку березня 2013 року він розповів ОСОБА_2 , що збирається вчинити крадіжку зі складського приміщення ПАТ "Вапняно-силікатний завод", оскільки раніше працював на даному підприємстві і знає що в складському приміщенні знаходяться різні товарно-матеріальні цінності. ОСОБА_7 відразу погодився сам без відому ОСОБА_1 домовився із ОСОБА_3 про вчинення крадіжки. Наступного дня близько 22 год. ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на автомобілі ОСОБА_2 під`їхали до охоронюваної території заводу. Автомобіль вони залишили на відстані 300 метрів від території заводу, ОСОБА_2 залишився біля огорожі заводу а ОСОБА_1 з ОСОБА_3 перелізли через огорожу на територію заводу. Підійшовши до дверей складських приміщень, ОСОБА_3 металевим ломом зірвав навісний замок. Зайшовши у складске приміщення ОСОБА_1 , побачив металеві втулки та викрав їх. Вони з ОСОБА_3 повернулись за територію, де їх чекав ОСОБА_2 , та автомобілем поїхали по домівках. Наступного дня, близько 8 год., обвинувачені поїхали в м. Рівне і здали викрадені втулки у скупку металобрухту, виручивши за них близько 1000 грн., гроші поділили між собою та використали на власні потреби.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, оскільки він перебував у важкому матеріальному становищі, так як ніде не працює 03.06.2013 року, приблизно о 18.00 год. ОСОБА_1 , вирішив вчинити крадіжку, переконавшись, що його ніхто не бачить, підійшов з боку підсобного приміщення і вільно зайшов на подвір`я ОСОБА_5 , що знаходиться АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав металеву одноколісну тачку, вартістю 50,00 грн. та металеву бочку ємкістю 35 літрів, вартістю 260, 00 грн. Продовжуючи свою злочинну діяльність 13.06.2013 приблизно о 21.00 год. обвинувачений вирішив вчинити крадіжку, знаючи, що біля подвір`я ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_5 знаходиться автомобіль марки ВАЗ 021043 д.н. НОМЕР_1 , в багажному відділенні якого знаходиться сабвуфер. Переконавшись, що його ніхто не бачить, ОСОБА_1 викрав сабвуфер, та виніс на дорогу, поблизу магазину "Продукти" в с. Нова Любомирка Рівненського району, через декілька хвилин до вказаного місця під`їхав ОСОБА_9 віддав 400 грн. та забрав сабвуфер.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю та дав в суді детальні показання стосовно вчинення ним злочину, вказав що на початку березня 2013 року ОСОБА_1 запропонував йому вчинити крадіжку зі складського приміщення ПАТ "Вапняно-силікатний завод", оскільки раніше працював на даному підприємстві і знає що в складському приміщенні знаходяться різні товарно-матеріальні цінності, на що він відразу погодився і запропонував ОСОБА_3 вчинити крадіжку. Того ж дня близько 22 год., він на автомобілі "Ауді-80", який на той час мав у користуванні під`їхав до будинку ОСОБА_1 , до нього в машину сів ОСОБА_3 . Вони всі разом поїхали до території "Вапняно-силікатного заводу" в с.Нова Любомирка Рівненського району. Машину він залишив на відстані близько 300-400 м від території заводу. Він залишився біля огорожі заводу дивитись щоб ніхто не йшов, а ОСОБА_1 з ОСОБА_3 перелізли через огорожу на територію заводу. Так як було темно ОСОБА_2 їх не бачив та ніяких звуків не чув. Через деякий час повернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в рюкзаку у них були 3 втулки однакових розмірів. Вони всі пішли до автомобіля та автомобілем поїхали по домівках. Наступного дня, близько 8 год., обвинувачені поїхали в м. Рівне і здали викрадені втулки у скупку металобрухту, виручивши за них близько 1000-1500 грн., гроші поділили між собою та використали на власні потреби.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю та дав в суді детальні показання стосовно вчинення ним злочину, вказав що на початку березня 2013 року ОСОБА_2 запропонував йому вчинити крадіжку зі складського приміщення ПАТ "Вапняно-силікатний завод" на що він погодився. Того ж дня близько 22 год., вони всі разом поїхали до території "Вапняно-силікатного заводу" в с.Нова Любомирка Рівненського району. ОСОБА_2 залишився біля огорожі заводу дивитись щоб ніхто не йшов, а він з ОСОБА_10 перелізли через огорожу на територію заводу. Підійшовши до дверей складських приміщень, він металевим ломом зірвав навісний замок. Зайшовши у складске приміщення ОСОБА_1 , виніс звідти три металеві втулку у рюкзаку. ОСОБА_3 допоміг ОСОБА_1 перекинути даний рюкзак через огорожу, де їх чекав ОСОБА_2 , та автомобілем поїхали по домівках. Наступного дня, близько 8 год., обвинувачені поїхали в м. Рівне і здали викрадені втулки у скупку металобрухту, виручивши за них більше 1000 грн., гроші поділили між собою та використали на власні потреби.

Від ПАТ "Любомирський вапняно-силікатний завод", до суду надійшла заява про те, що претензій до обвинувачених не має оскільки, збитки підприємству відшкодовані.

Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про те, що претензій до обвинуваченого не має оскільки, збитки йому відшкодовані .

Потерпілі ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив , що претензій до ОСОБА_1 не має.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить розглянути кримінальну справу та не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачені вину у вчиненому злочині визнають повністю .

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено, що сторони у справі правильно розуміють зазначені обставини сумнівів у добровільності їх позиції нема, останнім розяснено , що у такому випадку вони будуть позбавлені права на оскарження обставин, що не будуть досліджуватись, в апеляційному порядку .

Оцінюючи щиросердечні показання обвинуваченого, ОСОБА_1 суд вважає що його вина у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше приміщення.

Оцінюючи щиросердечні показання обвинуваченого, ОСОБА_2 суд вважає що його вина у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.3 ст. 185 КК України, як сприяння вчиненню злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденню чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням в інше приміщення.

Оцінюючи щиросердечні показання обвинуваченого, ОСОБА_3 , суд вважає що його вина у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в інше приміщення.

До обставин, що пом`якшують покарання слід віднести те, що обвинувачені у вчиненому щиро розкаялися та активно сприяли розкриттю вчиненого ними злочину, заподіяну злочином шкоду відшкодували в повному обсязі .

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ними злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_1 , який будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, та вчинив злочин під час відбування іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо . За наведених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 не можливе без ізоляції останього від суспільсва .

При призначенні покарання судом враховується особи обвинувачених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 які раніше не судимі, за місцем проживання характеризуються позитивно. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах постійного контролю за їх поведінкою з боку кримінально виконавчої інспекції .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349 , 373, 374 КПК України , суд

з а с у д и в:

ОСОБА_1 ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбаченого ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки

за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки .

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_1 до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Гощанського районного суду від 14 березня 2012 року та остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити попердній тримання під вартою , строк покарання рахувати з 29 липня 2013 року.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням , встановивши останньому іспитовий строк один рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції;

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши останньому іспитовий строк один рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення .

Суддя Сидоренко С.М.