Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/9/19
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу
29 травня 2019 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
перекладача - ОСОБА_11 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова Яловенського району с. Денчени, особи без громадянства та без зареєстрованого місця проживання на території України, який проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дочку, не працює, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.02.2015 року Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 13.06.2017 року з місць позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
Захисник ОСОБА_6 22 травня 2019 року в судовому засіданні подала клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт з забороною покидати житло в період з 21:00 години до 06:00 години з правом відвідувати та перебувати на стаціонарному лікуванні у закладі здоров`я, або на особисте зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися із м. Одеса без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню; здати (у разі наявності) документи, що надають право виїзду з України. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , просить визначити йому заставу в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 тяжко хворіє та не отримує належну медичну допомогу в умовах СІЗО м. Миколаєва, має міціні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дочку, що потребує догляду. В судовому засіданні захисник підтримала раніше подане нею клопотання.
Захисник ОСОБА_7 22 травня 2019 року в судовому засіданні подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з правом покидати житло в період з 20:00 години до 07:00 години за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування клопотання зазначив, що ризик, вказаний прокурором про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення не доведений, в нього міцні соціальні зв`язки, є сім`я - дитина, цивільна дружина, вказує на те, що він тяжко хворіє та потребує спеціалізованого лікування. В судовому засіданні захисник підтримав раніше подане ним клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 висловив думку щодо відсутності підстав для задоволення клопотань захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки ОСОБА_4 обвинувачюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, а тому ризик, встановлений судом під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився та продовжує існувати.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання своїх захисників та просив їх задовольнити.
Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з думкою свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновкую
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
При розгляді клопотань захисників про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що, ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшився.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Судом встановлено, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився та продовжує існувати.
Даний факт підверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст. 187 КК України, має незняту та непогашену судимість за ч.1 ст.187 КК України та через нетривалий проміжок часу після звільнення, (через п`ять місяців після звільнення) знову обвинувачується у вчиненні 08.11.2017 року тяжкого злочину, що вказує на наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, та що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в своїх клопотаннях про зміну запобіжного заходу вказують на те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в м. Одеса, має міцні соціальні зв`язки, оскільки має дитину та цивільну дружину, вказують на те, що він тяжко хворіє та потребує спеціалізованого лікування.
Однак, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 до обрання йому запобіжного заходу не працював, постійного джерела доходів не мав, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин стороною захисту не надано. Крім того, ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання в Україні, також при розгляді цих клопотань не встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в цивільному шлюбі та підтримує сімейні відносини з матір`ю своєї дочки, що вказувало б на наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.
Вищевикладене нівелює доводи захисників та обвинуваченого про відсутність ризика, передбаченого ст. 177 КПК України та можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Твердження захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, та має цивільну дружину, має на утриманні малолітню доньку є безпідставними, оскільки суду на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу.
ОСОБА_4 не має постійного місця проживання та зареєстрованого місця проживання на території України, є особою без громадянства.
Твердження захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання в м. Одесі спростовується, оскільки відповідно до вироку Березівського районного суду Одеської області від 19.02.2015 року ОСОБА_4 тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в подальшому змінив місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Наразі просить змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів, які би підтвердили, що ОСОБА_4 має, саме, постійне місце проживання суду не надано.
Також, суд не бере до уваги твердження захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, є сім`я - дитина, цивільна дружина, оскільки доказів того, що він підтримує з ними зв`язок суду не надано. Крім того, в клопотаннях захисники просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , у родича ОСОБА_4 - ОСОБА_12 , а не зі своєю цивільною дружиною та дочкою, що спростовує посилання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що останній має міцні соціальні зв`язки.
З наданої захисником обвинуваченого ОСОБА_7 медичної довідки начальника Миколаївської міської медичної частини ОСОБА_13 від 17.05.2019 року вбачається що загальний стан здоров`я ОСОБА_4 погіршується та вказано результати аналізів. Хворому ОСОБА_4 рекомендовано стаціонарне обстеження та лікування щодо виключення інших опортуністичних інфекцій в спеціалізованому закладі. Однак дана довідка не вказує на те, що дане стаціонарне обстеження та лікування неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора шляхом конвоювання його до спеціалізованого медичного закладу із забезпеченням його цілодобової охорони під час лікування чи обстеження в медичному закладі.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи викладене, суд вирішив не визначати заставу обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою та застосуванням насильства.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність на момент розгляду клопотань обставин, які б давали суду підставу для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Таким чином, клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 369-372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт або особисте зобов`язання, - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - відмовити.
Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1