ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/7384/19 (пр. № 1-кп/201/854/2019), відомості про яке 14 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001515, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше судимого: 26 грудня 2017 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік; 22 березня 2019 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 213 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі; 07 травня 2019 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 21 травня 2019 року приблизно о 15.00 годині, маючи непогашену судимість за раніше скоєний корисний злочин, перебуваючи у приміщені будинку АДРЕСА_2 , побачив в жіночому гаманці, котрий знаходився в сумці на столі в кухонній кімнаті грошові кошти у розмірі 700 гривень, номіналом 500 гривень однією купюрою, та номіналом 200 гривень однією купюрою, що належали ОСОБА_5 , та які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, викрав з гаманця грошові кошти, у розмірі 700 гривень, однією купюрою номіналом 500 гривень, та однією купюрою номіналом 200 гривень, після чого, сховав їх в кишені вдягнутих на нього штанів.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 разом з викраденими грошовими коштами залишив місце скоєння кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 700 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, однак не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , а отже, сукупність зазначених даних свідчить необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, посприяє подальшому виправленню обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, розумності, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 07 травня 2019 року був засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміноване йому у цьому кримінальному провадженні кримінальне правопорушення до набрання цим вироком суду законної сили, а отже, враховуючи положення ст. 17 КПК України, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в рахунок відбування призначеного за цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1