Справа № 446/523/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора

ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 10 лютого 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ременів Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,

у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , тимчасово перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів в підрозділі «Утримання дороги» Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» згідно з Наказом №141/25-ОТ-0003365 від 01.02.2019, відповідно до Посадової інструкції водія автотранспортних засобів, затвердженої 01.01.2016 та з якою був ознайомлений 01.02.2019, був зобов`язаний: «Забезпечувати у тому числі схоронність товарно-матеріальних цінностей, що транспортуються», тобто був матеріально-відповідальною особою за майно, яке ним перевозиться.

Однак, в порушення положень вказаної Інструкції, ОСОБА_4 05.02.2019 близько 12.30 год. керуючи вантажним автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий номер №88 та здійснюючи транспортування 30 тон будівельного піску, що є власністю Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» та який йому було ввірено, з піщаного кар`єру м. Миколаїв в с.Ожидів Буського району Львівської області, допустив розтрату вищевказаних товарно-матеріальних цінностей, шляхом продажу піску об`ємом 30 тон, фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 , що здійснює свою діяльність в АДРЕСА_1 , для особистого збагачення. Згідно з Актом №3 від 11.02.2019 складеним представниками Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» ціна за одну тону сіяного будівельного піску становить 102 гривні. Відтак, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив Представництву «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» матеріальних збитків на загальну суму 3060 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, пепредбачений за ч. 1 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

Крім цього, 09.02.2019 близько 12.30 год., ОСОБА_4 , тимчасово перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів в підрозділі «Утримання дороги» Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті», будучи матеріально-відповідальною особою за майно, яке ним перевозиться, керуючи вантажним автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , бортовий номер №89 та здійснюючи транспортування 30 тон будівельного піску, що є власністю Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» та який йому було ввірено, з піщаного кар`єру м. Миколаїв в с. Ожидів Буського району Львівської області, допустив розтрату вищевказаних товарно-матеріальних цінностей, шляхом продажу піску об`ємом 30 тон, фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 , що здійснює свою діяльність в АДРЕСА_1 , для особистого збагачення. Згідно з Актом №3 від 11.02.2019 складеним представниками Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» ціна за одну тону сіяного будівельного піску становить 102 гривні. Відтак, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив Представництву «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» матеріальних збитків на загальну суму 3060 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, пепредбачений за ч. 3 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України визнав повністю і пояснив суду, що він працює водієм в ТзОВ "Онур" і згідно з посадовою інструкцією є матеріально-відповідальною особою за ввірене йому майно. 05.02.2019 він здійснював автотранпортне перевезення 30 тон будівельного піску, який належить представництву "Онур", з піщаного кар`єру м. Миколаїв в с. Ожидів Буського району. По дорозі за вказаним маршрутом він продав підприємцю ОСОБА_6 30 тон піску з метою отримання коштів. Також, 09.02.2019 він під час здійснення автотранпортного перевезення за цим же маршрутом 30 тон будівельного піску, який належить представництву "Онур", повторно продав підприємцю ОСОБА_6 ще 30 тон піску з метою отримання грошей. Вказав, що розуміє, що вчинив розтрату ввіреного йому майна, щиро розкаюється, засуджує такі свої дії, більше подібного вчиняти не буде. Крім того пояснив що розтрачене ним майно повернув у повному обсязі. Просив суворо його не карати, врахувати, що має на утримання неповнолітню дитину.

Представник потерпілого Представництва «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, однак подала письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов висновку про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності представника потерпілого.

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, представник потерпілого також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна, яке було ввірене особі;

- ч. 3 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяттята відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, з яких злочин за ч. 1 ст. 191 КК України є середньої тяжкості, а за ч. 3 ст. 191 КК УКраїни є тяжким, особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України не має судимості, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває,, за місцем проживання характеризується посередньо.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання в межах санкцій вчинених ним злочинів у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

При цьому, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання з випробуванням, а тому його необхідно звільнити від відбування основного покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку на 2 роки, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Процесуальних витрат не має.

Цивільного позову не було пред`явлено.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі на строк2 (два) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення даного вироку.

Речові докази:
-117,9 тон будівельного сіяного піску, який передано під розписку власнику Представництво «ОНУР Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю потерпілому;

- оптичний диск "Verbatium DVD+R" з відеозаписами "IMG_0315 (1)", "IMG_0316", "IMG_0316", "IMG_0316" - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1