Справа № 344/2205/18
Провадження № 1-кп/344/224/19
У Х В А Л А

10 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2019 року закінчується строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого раніше ухвалою суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з посиланням на ризики, передбачені у ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задоволити.

Захисники та обвинувачені при вирішенні даного клопотання поклались на думку суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, а також враховуючи в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені у ст. 178 КПК України, суд вважає наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, при вирішені питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує дані про обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким інкриміновано в тому числі особливо тяжкі злочини, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, а також суспільну небезпечність цих злочинів.

Прокурором поза розумним сумнівом доведено, що ризики щодо можливого переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Також стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушуватимуть покладені на них процесуальні обов`язки.

В той же час стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги 17.10.2019 року при продовженні обвинуваченим запобіжного заходу, та які нові обставини виникли після цього.

Інших обставин, які б на даний час давали підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже на переконання суду застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них обов`язків, а запобіжний захід у виді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинувачених від суду.

Суд також зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 07.09.2017 року та 25.11.2017 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 640000грн. та 976000грн., відповідно, яку може бути внесено як обвинуваченими, так і іншою особою в будь-який момент під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 331, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07 лютого 2020 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 для виконання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3