Справа № 351/1756/18
Провадження № 1-кп/351/24/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000192 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 08.07.2019р. Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого за ч.1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисних злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, а саме незаконно проник до житла.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , 27.07.2018р. близько опівночі, перебуваючи біля господарства ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , вирішив незаконно проникнути у житловий будинок останньої.

З цією метою, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись мотивами спрямованими на порушення недоторканості житла, що виражається у незаконному проникненні до житла, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, зайшов до господарства ОСОБА_5 , де скориставшись тим, що вхідні двері в будинок не були зачинені на замок, відчинив їх і незаконно, проти волі законного власника, проник у житловий будинок останньої, чим порушив її конституційне право на недоторканість житла.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у скоєному визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення та зазначив, що проник до житлового будинку з метою у ньому переночувати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.162 ч.1 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 162 ч.1 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості.
До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття .

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово судимий, не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Враховуючи наявність зазначених обставин, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність у потерпілої претензій матеріального та морального характеру, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, слід призначити покарання у виді обмеження волі.
Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та те, що засуджений вчинив даний злочин до постановлення попередього вироку та відбуває покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2019р., згідно якого, останній засуджений за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання відповідно до вимог ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчинених злочинів, особі винного.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.б ч.1 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 перерахувати покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі на 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до покарання, призначеного вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2019 року, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 07.06.2019р.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1