Дата документу 11.07.2019 Справа № 334/6016/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1139/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/6016/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002424, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.02.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено для відбування покарання, затриманий 25.09.2018 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2018 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 25.09.2018 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під ватою.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 16.07.2018 року, о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав портативну ігрову приставку «Nintendo 3 DS» вартістю 2600 гривень, яка знаходилась на ліжку у кімнаті № 2 вказаної квартири та належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, вирок незаконним, невмотивованим та таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що в ході судового розгляду старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в ході судового розгляду неправомірно змінено кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим оголошено новий обвинувальний акт. При цьому, суд першої інстанції, погодившись з думкою прокурора, змінив кваліфікацію дій обвинуваченого із ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України. Так, під час проведення підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів (а саме чотири рази) та фактично відбував призначені судом покарання у закладах пенітенціарної служби у період з 2004 по 2014 роки. Таким чином, на думку прокурора, враховуючи сукупність вироків та кваліфікацію статей, за які обвинувачений відбував покарання у місцях позбавлення волі, дії ОСОБА_7 необхідно було кваліфікувати саме за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки відповідно до ст. 90 КК України вчинення нового корисливого злочину в період судимості перериває перебіг строку її погашення. Крім того, зазначає, що під час розгляду судом першої інстанції обвинувального акта у відношенні ОСОБА_7 судом порушено вимоги процесуального права, що полягали у проведенні засідань за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , який після зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого, був позбавлений права підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 на новий розгляд до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі стадії підготовчого судового засідання у новому складі суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 вимог і положень зазначеного закону дотримався.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправомірну зміну кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України є неспроможними.

Так, за змістом п. 15 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 337, ч. 1 ст. 338 КПК України змінити обвинувачення в суді є правом прокурора. У зв`язку з цим, суд не може заборонити або перешкодити прокурору реалізувати це право.

Згідно з ч. 1 ст. 341 КПК України прокурор може змінити обвинувачення в суді, лише погодивши це з прокурором вищого рівня (на час розгляду провадження в суді з керівником органу прокуратури, в якому він працює). У такому разі суд повинен відкласти судове засідання та надати прокурору час для складання та погодження відповідного процесуального документа.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16.08.2018 року прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_11 підозрюваному ОСОБА_7 було вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду прокурор змінив обвинувачення, погодивши це з прокурором вищого рівня, кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із встановленням нових характеризуючих даних особи обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, він проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Колегія у даному випадку не має права оцінювати підстави та правильність зміни обвинувачення прокурором.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно частини 3 статті 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в тому випадку, коли правова кваліфікація кримінального правопорушення покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що судові засідання в суді першої інстанції відбувались за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , який після зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 був позбавлений права підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, під час апеляційного розгляду було встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 отримував змінений обвинувальний акт та не заперечував проти зміни обвинувачення. Крім того, повідомив, що не бажав брати участь у судовому розгляді в суді першої інстанції, про що також повідомляв і суду першої інстанції.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 по зазначених у ній доводах.

Істотних порушень вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4