Справа № 152/543/18
Провадження №11-кп/801/982/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000279 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 03.10.2017 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2019 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мирний Архангельської області Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не працюючої, неодруженої, на утриманні неповнолітній син та малолітня дочка, не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання:
-за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
-за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 50 НМДГ в сумі 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ранньої осені 2017 року ОСОБА_7 на городі біля будинку в с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області серед бур`яну виявила дві рослини коноплі, які зірвала, забрала до будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 , висушила на пічці і зберігала для власного вживання.
Під час обшуку 18 січня 2018 року домогосподарства по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 добровільно видала поліетиленовий пакет, наповнений речовиною рослинного походження зеленого кольору. Згідно висновку експерта № 303 від 26.01.2018 видана ОСОБА_7 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 16,45 грама у перерахунку на висушену речовину.
17 листопада 2017 року біля 13-ої години ОСОБА_7 на вулиці Героїв Майдану в м. Шаргород Вінницької області за 100 гривень умисно збула ОСОБА_10 речовину рослинного походження, що перебувала у сухому та подрібненому стані. Подія була зафіксована у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу. Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2720 від 22.11.2017, речовина рослинного походження, що вилучена після оперативної закупки у ОСОБА_10 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою 1,01 грама у перерахунку на висушену речовину.
14 січня 2018 року ОСОБА_7 , попередньо домовившись із ОСОБА_10 про продаж рослин коноплі, біля 17-ої години в м. Шаргород Вінницької області по вул. Героїв Майдану за 150 гривень умисно повторно збула речовину рослинного походження, що перебувала у сухому та подрібненому стані. Подія була зафіксована у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу. Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 122 від 17.01.2018 речовина, вилучена у ОСОБА_10 після оперативної закупки, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс і його маса у перерахунку на висушену речовину становить 2,08 грама.
15 січня 2018 року біля 20-ої години в м. Шаргород Вінницької області по вул. Героїв Майдану ОСОБА_7 повторно за попередньою домовленістю за 450 гривень умисно збула ОСОБА_10 речовину рослинного походження, що перебувала у сухому та подрібненому стані. Подія була зафіксована у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу. Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 140 від 18.01.2018, вилучена у покупця речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс масою, у перерахунку на висушену речовину, 6,544 грама.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2019 року в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів злочинних діянь.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора в частині порушення норм кримінального закону при призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченої, зокрема те, що вона вину визнала, щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла у розкритті злочину, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується як така, що нічим себе не скомпрометувала, має на утриманні неповнолітнього сина 2002 року народження та малолітню дочку 2007 року народження, від вчиненого нею кримінального правопорушення не настало тяжких наслідків, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , а ні досудовим слідством, а ні судом не встановлено.
Таким чином прокурором не доведено обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчинених злочинів, позитивну характеристику обвинуваченої, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини та активне сприяння у вчиненні злочину.
Крім цього встановлено, що на утриманні ОСОБА_7 перебувають двоє неповнолітніх дітей, та за її поясненнями як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду встановлено, що злочини вчинені внаслідок важких сімейних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем.
З урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, які були встановлені судом першої інстанції та перераховані у вироку, з урахуванням особи винної, її готовності понести покарання, дають підстави суду вважати, що судом належним чином вмотивовано можливість призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті відповідно до ч.1 ст.69 КК України. Натомість прокурором в апеляційній скарзі не наведено жодних доводів про неможливість призначення такого покарання.
Крім цього судом під час судового розгляду встановлено готовність до виправлення обвинуваченої зі здійсненням суспільного впливу та під контролем органів пробації, тому звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України на максимальний строк та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, здатне досягти мети кримінального судочинства в частині виправлення та перевиховання особи, попередження вчинення нових злочинів.
Порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлені, через що вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2019 року у кримінальному провадженні №0000279 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 03.10.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: