Справа № 202/4561/19
Провадження № 1-кс/202/8401/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000957 від 13.06.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000957 від 13.06.2019 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000957 від 13.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПП «Січеслав-Торгсервіс» 30.05.2019 року, в період часу з 16:00 год. по 18:00 год., зловживаючи повноваженнями юридичної особи приватного права, незалежно від організаційно-правової форми, ініціювали вчинення реєстраційних дій щодо анулювання права власності ПП «Січеслав-Торгсервіс» на об`єкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, наслідком чого є фактичне знищення об`єктів нерухомості вказаного приватного підприємства.
Під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що зранку 30.05.2019 року за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, з`явилися представники КП «Благоустрій міста Дніпро» та почали пред`являти всім орендарям і власникам магазинів (павільйонів) приписи про звільнення даних приміщень для їх демонтування. Надалі 30.05.2019 року, приблизно о 22:00 год., за вищевказаною адресою знову приїхали посадові особи КП «Благоустрій міста Дніпро», проте вже у супроводі працівників муніципальної гвардії та патрульної поліції. Після того посадова особа КП «Благоустрій міста Дніпро» повідомила всіх про те, що зараз розпочнеться демонтаж будівель та споруд у зв`язку з тим, що на даний торгівельний комплекс відсутні правовстановлюючі документи, спираючись на рішення Дніпровської міської ради.
Крім того, потерпіла додала, що 28.05.2019 року директор ПП «Січеслав-Торгсервіс» - ОСОБА_7 , в порушення вимог статуту підприємства, видав довіреність на ім`я ОСОБА_8 щодо звернення до державного реєстратора для внесення змін про нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, яке належить ПП «Січеслав-Торгсервіс». Також потерпілій відомо, що державний реєстратор КП «ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради» - ОСОБА_9 , вніс зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно.
За результатами зносу за вищевказаною адресою, з урахуванням відомостей технічного паспорту торгівельно-сервісного комплексу, виготовленого 03.04.2007 року, залишились приміщення адміністративної будівлі літ. А``` 1, А` 1, А 1, склад літ. Д, кафе літ. Ю та навіс літ. 1Е.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 (інд. № 10214179) від 30.09.2013 року державним реєстратором були внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якими власником об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, є ПП «Січеслав-Торгсервіс» ().
Тобто, враховуючи викладене, невстановленими особами порушено майнові права ПП «Січеслав-Торгсервіс» шляхом здійснення незаконного анулювання реєстрації права власності на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4.
Вказані обставини дають підстави органу досудового розслідування передбачати існування в діях невстановлених осіб ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.
Виходячи зі змісту акту обстеження земельної ділянки № 8/1-0319 від 06.03.2019 року, а також рішення Дніпропетровської міської ради VI скликання № 188/55 від 03.09.2014 року про надання дозволу ПП «СТС» () на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному розміщенню будівель та споруд торгівельно-сервісного комплексу по вул. Калиновій, 4 (Індустріальний район), земельна ділянка, де знаходились та до тепер знаходяться об`єкти нерухомості ПП «Січеслав-Торгсервіс» (), розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, та має площу 0,5007 га.
Так, порушення охоронюваних законом інтересів ПП «Січеслав-Торгсервіс» внаслідок неправомірного анулювання права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, є знищення вказаних об`єктів, є безпосереднім об`єктом злочину.
Отже, з метою збереження речових доказів, що зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкти злочинного посягання будівлі та споруди (нерухоме майно), а також земельну ділянку, що фактично знаходилась по фактичному розміщенню об`єктів нерухомості (будівель та споруд) за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, загальною площею 0, 5007 га., у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Тому слідчий просив накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування на наступне: земельну ділянку, що знаходилась по фактичному розміщенню об`єктів нерухомості (будівель та споруд) ПП «Січеслав-Торгсервіс» () за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4, загальною площею 0, 5007 га.; об`єкти нерухомості (будівлі та споруди), що належали ПП «Січеслав-Торгсервіс» () та складають відповідно до технічного паспорту від 03.04.2007 року єдиний торгівельно-сервісний комплекс, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. № 4.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000957 від 13.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак слідчий зазначених вимог закону не дотримався.
Так, клопотання не містить відомостей, зазначених в ч.ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, а саме, що у випадку передбаченому пунктом три частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Клопотання прокурора не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань на заявлений цивільний позов, а також залишено поза увагою, що відповідно до ст. 96-3 КК України, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 364-1 КК України не передбачено застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичних осіб.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Також клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна відповідно до процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Крім того, в клопотанні слідчий просив накласти арешт на вказане нерухоме майно з метою збереження речових доказів, проте матеріали клопотання не містять постанову про визнання даного майна речовим доказом.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000957 від 13.06.2019 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1