Справа № 159/4229/19
Провадження № 1-кп/159/336/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000911 від 17 травня 2019 року з угодами про примирення у цьому ж кримінальному провадженні, укладеними між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Грушів Іваничівського району Волинської області, українцем, громадянином України, з середньою освітою, тимчасово безробіним, маючим на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: в АДРЕСА_1 , таким, що не має судимості,

в с т а н о в и в :
згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 16.05.2019 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи навпроти піцерії «Класік» по вул. Володимирській, 87, в м. Ковелі Волинської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, на дворі, з перил вищевказаного закладу, шляхом вільного доступу, таємно викрав різнокольорову поясну тканинну сумку, яка майнової цінності для потерпілого ОСОБА_5 не становить, та два мобільних телефони, які в ній знаходились: один - марки ««REDMI» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , завдавши йому майнову шкоду на суму 2100 гривень, інший- марки «НОМІ», модель «І 4510» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , завдавши їй майнової шкоди на суму 500 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України.
Між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з другого боку, 30 липня 2019 року укладені угода про примирення.
За умовами вказаної угоди сторони констатують про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 ознак складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 ,підтвердив факти, зазначені у п. 1 угоди про примирення, а саме підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості - таємно викрав чуже майно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 185 КК України, визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся у вчиненому.

Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди та вважають, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 500 грн. та потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 2100 грн.
Сторони дійшли примирення на наступних умовах:
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 констатують, що на час підписання цієї угоди ним відшкодовано завдану шкоду, інших претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого вони не мають.
Сторони дають добровільну згоду на призначення покарання,передбаченого санкцією ч.1 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).
Дана угода діє з моменту її підписання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом витребувані матеріали кримінального провадження №0000911 від 17 травня 2019 року, на предмет наявності скарг обвинуваченого, поданих ним під час кримінального провадження.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений погоджуються на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладених 30 липня 2019 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні, а доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Угоди про примирення від 30 липня 2019 року у кримінальному провадженні за №0000911 від 17 травня 2019 року, укладені між між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50(п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян), що відповідає 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.).

Речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки «РЕДМІ» , який переданий до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «НОМІ» , який переданий до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 , скасувавши накладений на них арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, потерпілим і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1