КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року,відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась в м. Донецьку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

за участю
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та обрано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя суду першої інстанції врахував наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, що об`єктивно підтверджується наданими прокурором доказами, які носять вагомий характер, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, обставини справи, особу підозрюваної ОСОБА_6 , яка перебуває у міжнародному розшуку та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що застосування підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, на підставі чого задовольнив клопотання сторони обвинувачення.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 6 червня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що в клопотанні прокурора, доданих до нього матеріалах та в ухвалі слідчого судді відсутні докази або посилання на них, які б вказували на доведеність прокурором вимог ч. 2 ст. 177, ч. 6 ст. 193 КПК України.

Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що на теперішній час в обліках Інтерполу відсутня інформація відносно міжнародного розшуку ОСОБА_6 . Більше того, Інтерпол ніколи і не оголошував ОСОБА_6 у міжнародний розшук. Вважає, що жодних підтверджень щодо оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук у відповідному клопотанні прокурор не зазначає.

Звертає увагу на те, що публікація Інтерполом "синього" повідомлення не є свідченням міжнародного розшуку особи, оскільки міжнародний розшук здійснюється у разі "червоного" повідомлення.

Стверджує, що постанова прокурора про міжнародний розшук, долучена до матеріалів, є безпідставною, оскільки рішення про оголошення особи у міжнародний розшук на підставі запиту НЦБ Інтерполу в Україні приймає Генеральний секретаріат Інтерполу або Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни, разом з тим, відсутні відомості про прийняття даними органами рішення про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Посилається на те, що матеріали клопотання не містять жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру.

Також вказує, що в клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді відсутні будь-які дані або відомості про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 було б необхідним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, і просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0003008 від 30 листопада 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Також Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0003536 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України, до якого 24 травня 2018 року приєднано кримінальне провадження №0000563 від 13 березня 2018 року.
У кримінальному провадженні №0000563 від 13 березня 2018 року ОСОБА_6 05 квітня 2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.
На неодноразові виклики слідчих, прокурорів підозрювана ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явилася.

З відомостей отриманих з інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт-1» слідує, що 20 квітня 2016 року ОСОБА_6 залізничним транспортом виїхала до міста Москва Російської Федерації.
Враховуючи викладене, постановою слідчого Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України від 12 квітня 2018 року підозрювана ОСОБА_6 оголошено у Державний розшук. На підставі зазначеного Департаментом захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_6 заведено ОРС «Розшук» №5р/39-2018.
У цьому ж кримінальному провадженні Печерським районним судом м. Києва 26 квітня 2018 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою її приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановивши наявність достатніх підстав вважати, що злочини пов`язані між собою та вчиненні одними і тими ж особами у складі злочинної організації прокурором 24 травня 2018 року матеріали досудового розслідування №0000563 від 13 березня 2018 року об`єднано з кримінальним провадженням №0000521 від 18 червня 2014 року.
У даному провадженні слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 26 жовтня 2018 року повторно надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
30 листопада 2018 року з матеріалів кримінального провадження №0000521 від 18 червня 2014 року виділено матеріали досудового розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у кримінальне провадження № 0003008 від 30 листопада 2018 року.
У даному кримінальному провадженні Печерським районним судом м. Києва 14 квітня 2018 року повторно надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою її приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
03 червня 2019 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року зазначене клопотання задоволено та обрано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 цієї ж статті, слідчий суддя, може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Однак, слідчий суддя в повному обсязі не перевірив доводи, наведені прокурором у клопотанні, у повній відповідності до зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що остання оголошена у міжнародний розшук.
Слідчий суддя, розглядаючи вищевказане клопотання, відповідно до вимог ч.6 ст. 193 КПК України, мав би ретельно перевірити, чи доведені прокурором підстави, передбачені ст.177 КПК України, а також ту обставину, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

При цьому, прокурор мав би довести визначені ч.2 ст. 177 КПК України підстави застосування запобіжного заходу наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді , суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

Крім цього, як вказано у клопотанні прокурора, 05 квітня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України. В той же час, постановою прокурора ОСОБА_6 12 квітня 2018 року оголошено у розшук у кримінальному провадженні № 0000563. Як вказує прокурор 24 травня 2018 року матеріали досудового розслідування №0000563 від 13 березня 2018 року об`єднано з кримінальним провадженням №0000521 від 18 червня 2014 року. 30 листопада 2018 року з матеріалів кримінального провадження №0000521 від 18 червня 2014 року виділено матеріали досудового розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у кримінальне провадження № 0003008 від 30 листопада 2018 року, та постановою прокурора від 31 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0003008 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук. При цьому, у долучених до клопотання копіях постанов прокурора відсутні дані про те, які саме матеріали виділялись в окреме провадження, в тому числі нема вказівок про виділення повідомлень ОСОБА_6 про підозру від 05 квітня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Зі змісту вказаної норми випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні.
У разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень.
Вказана норма статті вимагає, щоб письмове повідомлення про підозру було вручене особі в день його складення слідчим або прокурором.
З огляду на те, що органу досудового розслідування було відомо, що ОСОБА_6 покинула межі України до оголошення їй підозри, до матеріалів клопотання не додано ніяких даних про направлення повідомлення про підозру шляхом використання міжнародної правової допомоги.

Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обгрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри та набуття нею статусу підозрюваної. Не надано таких даних і під час апеляційного розгляду.
Крім цього, прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, зазначив, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку, однак, доданих до клопотання даних недостатньо для підтвердження цього.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів (надалі - Інструкція).
Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.
Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.
Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).
За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов`язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.
Відповідно до підп. 2.1.4 п. 2.1 Інструкції запити з питань розкриття і розслідування злочинів у сфері економіки і фінансів, а також причетних до них осіб, що надсилаються до НЦБ Інтерполу для подальшого скерування правоохоронним органам зарубіжних держав, повинні містити такі відомості: а) конкретні факти, які є підставою для звернення до правоохоронних органів зарубіжних держав: наявність кримінальної справи, її номер, дата і стаття кримінального закону, за якою вона порушена, орган, що провадить розслідування; заведена оперативно-розшукова справа, її номер, перевірка оперативної або іншої інформації, номер оперативного повідомлення або відповідного документа; б) анкетні дані особи, щодо якої робиться запит; за наявності кримінальної справи процесуальний стан цієї особи, якщо обвинувачений - який, ким і коли обраний запобіжний захід; в) обставини злочину або характер наявних відомостей із зазначенням способу вчинення конкретних злочинних діянь обвинуваченими або підозрюваними особами.
Відповідно до підпунктів 4.1.2 та 4.1.1 п. 4.1 Інструкції використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України.
Міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться, зокрема, у випадку наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо (підп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції).
Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).
У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.
Згідно підп. "б" підп. 4.5.2 п. 4.5 інструкції у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюється позиція заходів, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Такими заходами, як правило, можуть бути: затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов`язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.
НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).
Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).
За п. 4.9 Інструкції після одержання даних про місцеперебування розшукуваної особи за кордоном НЦБ: доводить одержану інформацію до відома ініціатора розшуку; повідомляє Генеральну прокуратуру України, а також прокуратуру Автономної Республіки Крим, міст Києва, Севастополя чи відповідної області (якщо кримінальна справа щодо розшукуваної особи знаходиться в провадженні слідчих прокуратури), Головне слідче управління МВС України (якщо розслідування в кримінальній справі провадять слідчі органів внутрішніх справ) або ГУКР МВС України (в разі розшуку засудженої особи) чи інші правоохоронні органи або їх структурні підрозділи за підслідністю.
Разом з тим, дані про надіслання правоохоронними органами будь яких матеріалів щодо ОСОБА_6 до НЦБ Інтерполу в Україні, після оголошення останньої прокурором у міжнародний розшук, відсутні.
Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обгрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри та набуття нею статусу підозрюваної, а також про оголошення останньої у міжнародний розшук.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 31 травня 2019 року про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, формальною.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року, винесену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки для цього існують всі правові підстави.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 188, 193 ч. 6, 309, 376, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України,колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 6 червня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та обрано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про обрання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3485/2019
Категорія: ст. 193 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1