Номер провадження: 11-сс/813/1908/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 к, ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000120 від 24.02.2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с.Чаусове Первомайского району Миколаївської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358, ч.4 ст.190, ч.ч.4,5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000120 від 24.02.2016 року, до підозрюваної ОСОБА_9 , в порядку ч.6 ст. 193 КПК України за її відсутності, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтС України в Одеській області. Після затримання ОСОБА_9 і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місяця кримінального провадження, доставити ОСОБА_9 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 без посилання на внесення інформації про розшук ОСОБА_9 до обліків Генерального секретаріату Інтерполу, зазначивши, що слідчий суддя безпідставно в описовій частині ухвали вказав про те, що інформацію про розшук ОСОБА_9 внесена до обліків Генерального секретаріату Інтерполу, так як зазначених доказів до клопотання не додавалось.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).
Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання
під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за її відсутності, мотивуючи свої вимоги наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки місце знаходження підозрюваної ОСОБА_9 встановити неможливо, так як вона переховується від правоохоронних органів з дня вручення їй повідомлення про підозру, та наявні відомості про те, що вона покинула територію України, що обумовило прийняття слідчим у кримінальному провадженні постанови від 10.06.2019 року про оголошення в міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_9 .
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_9 слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону, дослідив належним чином обставини провадження та прийшов до обґрунтованих висновків про наявність підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_9 , за її відсутністю, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, відповідно до ч.6 ст.193 слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Таким чином, кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено у міжнародний розшук і при вирішенні зазначеного питання законодавець вимагає дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність сукупності двох підстав:
-наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу,
-оголошення підозрюваної в міжнародний розшук.
Відповідно до клопотання слідчого органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000120 встановлено, що ОСОБА_9 30.04.2008 громадянин США ОСОБА_10 за договором купівлі-продажу реєстраційний № 2564, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , придбав у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 .
Приблизно у період з 01 березня 2014 по 17 березня 2014 року, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у ОСОБА_9 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння вказаним нерухомим майном шляхом зловживання довірою його власника.
Так, ОСОБА_9 , підтримуючи дружні зв`язки з ОСОБА_10 , який постійно мешкає за кордоном, ще у 2012 році умовила його надати доступ до вказаної квартири та ключі від неї, пояснивши свою пропозицію доцільністю передачі квартири в оренду третім особам та сплати за рахунок одержаних прибутків платежів по комунальним послугам.
Достовірно знаючи про обставини набуття прав власності на вказане житло іноземцем, а саме: місце та дату вчинення правочину, відомості про нотаріуса, яким посвідчено 30.04.2008 року договір купівлі-продажу, а також, маючи повний доступ до вказаної квартири, володіючи інформацію про відсутність наміру у власника у найближчий час відвідувати Україну, ОСОБА_9 у період з 19.03.2014 року по 28.03.2014 року, більш точного часу не встановлено, підшукала покупця, який мав намір придбати вказане майно, якою виявилась ОСОБА_12 та показала останній квартиру, узгодивши з нею ціну її продажу.
У подальшому ОСОБА_9 , у невстановлений період часу отримала від невстановленої слідством особи, яка мала у розпорядженні відомості про серії нотаріальних бланків Республіки Молдова, завідомо підроблений документ, а саме: довіреність від 19.03.2014 року № 258, яка начебто видана громадянином США ОСОБА_10 , посвідчена Публічним нотаріусом Республіки Молдова Кисельовою Ольгою та виконана на офіційному бланку серії АС № 526885.
Згідно перекладу вказаного документа, громадянин США ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , уповноважив ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 19 березня 2007 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , бути його представником в усіх державних, адміністративних, комунальних, приватних та інших організаціях і установах, в органах місцевого управління та самоврядування, службах і підрозділах, незалежно від форми власності з питання передачі в оренду, міни або продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2 .
Використовуючи вищевказану завідомо підроблену довіреність, будучи достеменно обізнаною про те, що ОСОБА_10 не планував продавати зазначену квартиру, діючи умисно, з метою шахрайського заволодіння нею, ОСОБА_9 26.03.2014 року одержала в Одеському державному нотаріальному архіві правовстановлюючий документ на квартиру - дублікат договору купівлі-продажу від 30.04.2008 року (серія та номер: 2-59).
З метою доведення до кінця свого злочинного наміру, направленого на незаконне заволодіння квартирою, ОСОБА_9 , приховуючи від ОСОБА_10 обставини щодо реального наміру подальшого володіння квартирою, маючи безперешкодний доступ до належного йому житла, домовилась із приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_13 , яка не була обізнана про її злочинні наміри, про підготовку у строк до 29.03.2018 року документів з оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та його подальшого посвідчення.
У призначений час 28.03.2014 року ОСОБА_9 прибула до офісу приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 40, де достовірно знаючи про відсутність у неї законних повноважень на розпорядження майном громадянина США ОСОБА_10 , використовуючи завідомо підроблений документ довіреність від 19.03.2014 року № 258, яка нібито посвідчена Публічним Нотаріусом Республіка Молдова Кисельовою Ольгою, справжність якого не можливо перевірити шляхом перегляду записів у Єдиному реєстрі довіреностей, посвідчених у нотаріальному порядку, підписала з покупцем ОСОБА_12 , яка також не була обізнана про її злочинні наміри, договір купівлі-продажу (серія та номер 625) квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 197,8 кв.м., за ціною 1 868 632 (один мільйон вісімсот шістдесят вісім тисяч шістсот тридцять дві) гривні.
Посвідчення нотаріусом вищевказаного правочину на підставі підробленого документу, шляхом обману власника майна, надало можливість ОСОБА_9 незаконно заволодіти та розпорядитися квартирою АДРЕСА_2 , ринкова вартість якої станом на 28.03.2014 року складала 2 644 600 (два мільйони шістсот сорок чотири тисячі шістсот гривень), таким чином, завдавши збитки ОСОБА_10 в особливо великих розмірах (609 грн. х 600 разів = 365 400 грн.).
Крім того, встановлено, що готуючись до вище вказаного кримінального правопорушення, з метою реалізації злочинного плану, ОСОБА_9 вступила у злочинну змову з невстановленою слідством особою, яка мала у розпорядженні відомості про серії нотаріальних бланків Республіки Молдова, з метою підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються нотаріусом.
Реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння нерухомим майном та підроблення офіційних документів, у невстановлений досудовим слідством період часу та у невстановленому місці, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 знаходиться за межами України, а також те, що останній ніколи не перебував в Республіці Молдова, діючи спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, передала останній персональні дані громадянина США ОСОБА_10 , до яких вона мала безперешкодний доступ, а також власні персональні данні та потенційного покупця, для виготовлення підробленої довіреності від імені нотаріуса Республіки Молдова.
Використовуючи вищевказані відомості, ОСОБА_9 спільно невстановленою особою підробили довіреність, виконавши її на папері із зазначенням номеру та серії офіційного бланку - НОМЕР_4 , зазначивши у тексті відомості, що її складено 19.03.2014 року за реєстраційним № 258 та посвідчено від імені Публічного Нотаріуса ОСОБА_14 , з наступним змістом: «…Я, нижчепідписаний, громадянин США ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 США, цією довіреністю уповноважую кожного окремого та незалежно один від одного: ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 19 березня 2007 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , бути моїм представником в усіх державних, адміністративних, комунальних, приватних та інших організаціях і установах, в органах місцевого управління та самоврядування, службах і підрозділах, незалежно від форми власності з питання передачі в оренду, міни або продажу належної мені на праві власності квартири АДРЕСА_2 (дев`ять).
Продовжуючи протиправну діяльність, ОСОБА_9 у невстановлений період часу отримала від невстановленої слідством особи, яка мала у розпорядженні відомості про серії нотаріальних бланків Республіки Молдова, завідомо підроблений документ, а саме: довіреність від 19.03.2014 року № 258, яка видана громадянином США ОСОБА_10 та посвідчена від імені Публічного нотаріуса Республіки Молдова ОСОБА_14 та виконана на офіційному бланку серії АС № 526885.
Згідно з перекладом вказаного документа вбачається, що громадянин США ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , уповноважив ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 19 березня 2007 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , бути його представником в усіх державних, адміністративних, комунальних, приватних та інших організаціях і установах, в органах місцевого управління та самоврядування, службах і підрозділах, незалежно від форми власності з питання передачі в оренду, міни або продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2 .
У подальшому 26.03.2014 року ОСОБА_9 , достовірно знаючи що ОСОБА_10 знаходиться за межами України і ніколи не відвідував Республіку Молдова, не видавав довіреності на її ім`я та не доручав їй розпоряджатися належною йому квартирою, маючи злочинний намір направлений на використання завідомо підробленого документа, надала довіреність від 19.03.2014 року № 258, посвідчену Публічним Нотаріусом Республіки Молдова Кисельовою Ольгою, виконану на бланку серії АС № 526885, а також її переклад до на українську мову, разом з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 30.04.2008 року реєстраційний № 2564, квартири АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 до Одеського державного нотаріального архіву, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 92а.
Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 28.03.2014 року ОСОБА_9 , повторно використала завідомо підроблений документ - довіреність від 19.03.2014 року № 258, посвідчену Публічним Нотаріусом Республіки Молдова Кисельовою Ольгою, виконану на бланку серії АС № 526885, а також її переклад на українську мову, надавши її разом з іншими необхідними для вчинення правочину з відчуження нерухомого майна документами, приватному нотаріусу Одеського нотаріального округу ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 40.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч.ч.4,5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_9 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч.ч.4,5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності її вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Апеляційний суд вважає, що з огляду на тяжкість покарання за вчинені кримінальні правопорушення, в разі доведеності вини підозрюваної, а також на те, що неможливо на сьогоднішній день встановити її місце знаходження, очевидні ризики того, що підозрювана ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.
Також, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 може знищити документи, які мають значення для кримінального провадження та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі про те, що на даний час виникла необхідність у оголошенні у міжнародний розшук ОСОБА_9 . Утім, згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.
На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В матеріалах провадження наявна постанова старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 10.06.2019 року, якою оголошено ОСОБА_9 у міжнародний розшук у відповідності до вимог ст.281 КПК України
Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу було помилково зазначено, та в ухвалі слідчого судді було безпідставно вказано про те, що інформацію щодо розшуку ОСОБА_9 внесено до обліків Генерального секретаріату Інтерполу, оскільки це не відповідає дійсності, підтверджуючих документів цьому немає.
При цьому, прокурор зазначив, що достатньою підставою для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за її відсутністю, в порядку ч.6 ст.193 КПК України, є постанова старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 10.06.2019 року про оголошення ОСОБА_9 у міжнародний розшук, винесена у відповідності до вимог ст.281 КПК України.
Додаткової інформації з НЦБ Інтреполу, рішення Генерального секретаріату Інтерполу або Національного центрального бюро Інтреполу відповідної країни з цих питань, в даному випадку, не є необхідними, оскільки вони стосуються не процедури оголошення особи у міжнародний розшук, яка регулюється положеннями ст.281 КПК України, а стосуються процедури міжнародного розшуку з використанням можливостей НЦБ Інтерполу в Україні, яка вже відбувається на підставі постанови про оголошення в міжнародний розшук відповідно до положень Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним Наказом №3/1/2/5/2/2 від 09 січня 1997 року. Відповідно до п.4.4 даної Інструкції підставою для міжнародного розшуку є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ.
На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, ухвала слідчого судді має бути скасована, на підставі положень ч.3 ст. 407 КПК України, та постановлена нова ухвала, якою підлягає задоволенню клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , однак без посилання на внесення інформації про розшук ОСОБА_9 до обліків Генерального секретаріату Інтерполу.
До зазначеного апеляційний суд прийшов з врахуванням наведених правових норм, результатів дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого та наявності відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук, на підставі якої апеляційний суд вважає доведеним факт оголошення підозрюваної ОСОБА_9 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за її відсутністю, в порядку ч.6 ст.193 КПК України.
У відповідності до положень ч.6 ст.193 КПК України у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000120 від 24.02.2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.
За відсутності підозрюваної ОСОБА_9 застосувати до неї запобіжний захід у виді триманні під вартою, в порядку ч.6 ст.193 КПК України.
Після затримання ОСОБА_9 і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місяця кримінального провадження, доставити ОСОБА_9 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 28.11.2019 року о 17 годині 30 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3