ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3034/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1512/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколове, Зміївського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним та засуджений за ч.2 ст.185 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком шляхом часткового складання, приєднано 2 роки невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 15.10.2018 року, в ранковий час, більш точного часу встановити не виявилося за можливе, у, який за згодою ОСОБА_9 перебував у приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_8 в той же день та час, знаходячись в приміщенні господарської будівлі вищевказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку килиму червоного кольору розміром 3х4, бувшого у використанні, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №3963 від 25.10.2018, 1175,00 грн., що належить потерпілій ОСОБА_9 .
Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на вищезазначену суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення та призначити йому мінімальне покарання передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого, які надавалися ним при апеляційному розгляді, він, не оспорюючи свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, кваліфікацію своїх дій, а також правильність встановлених судом у вироку фактичних обставин злочинних діянь, зазначив про визнання вини та щире каяття у вчиненні інкримінованого йому злочину та вказав про те, що сприяв своїми правдивими показаннями встановленню істини по справі. Крім того, зазначив про те, що зробив для себе відповідні висновки на майбутнє щодо необхідності дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки в майбутньому.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно обрав вид покарання, проте при обранні міри покарання не достатньо врахував дані про особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшує покарання і знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є підставою для суду апеляційної інстанції для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та встановив, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, неодноразово був судимий за умисні злочини, новий злочин вчинив в період непогашених судимостей за умисні злочини.Судом першої інстанції також при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані обставини, що пом`якшують покарання та обтяжуючих обставин. З урахуванням перелічених обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкцій закону за інкримінований йому злочин.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про пом`якшення йому покарання.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне у даному випадку при призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.71 КК України, пом`якшити призначене йому покарання.
Належить врахувати те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього немає, не одружений, не працює, вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненні інкримінованого йому злочину, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, зазначив про те, що зробив для себе відповідні висновки на майбутнє щодо необхідності дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки в майбутньому.

Ці відомості під час апеляційного розгляд ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися та не спростовані.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, а також те, що він, щиро розкаялась та активно сприяв у розкритті злочину, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які пом`якшують покарання.

За таких обставин, з урахуванням того, що обвинувачений має твердий намір стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити покарання, і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів.

В той же час, підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням під час перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання приєднати 2 роки невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року за ч.2 ст.185 КК України, визначивши остаточно покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: