КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2549/2019 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретарів ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, громадянку України, студентку коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту, не заміжню, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень). На підставі ч. 1 ст. 105, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд ОСОБА_9 до досягнення ОСОБА_8 повноліття.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 22.04.2019, близько 19:00 год, перебуваючи у приміщенні магазину «Епіцентр», ТОВ «Епіцентр К», що за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, намагалась викрасти алкогольні напої, загальною вартістю 427 грн., сонцезахисні окуляри, вартістю 161 грн. 30 коп. та самокат, вартістю 2655 грн., а всього товару на загальну суму 3 243 грн. 30 коп., однак не змогла довести свої дії до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником охорони магазину.
В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити, виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, і вважати ОСОБА_8 звільненою від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_9 до досягнення вісімнадцятирічного віку.
Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації її дій, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема неправильно витлумачив ст.105 КК України.

Вважає, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч.ч.4, 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), дає підстави для висновку, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, а від його призначення в цілому, а тому, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, суд ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, та, керуючись ст. 105 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду та розміру, застосовуючи примусові заходи виховного характеру.

Захисник ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_8 , законний представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлені, причини неявки суду не овідомили, заяв та клопотань від них не надходило.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відповідності до ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, тобто у їх відсутність.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - є правильною.
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, відсутність збитків, особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, навчається, позитивно характеризується, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і з урахуванням положень ст.102 КК України правильно призначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вирок не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Висновки суду першої інстанції, який врахував сукупність всіх обставин кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, щире розкаяння та подальшу поведінку, - про можливість звільнення ОСОБА_8 від покарання і застосування до неї примусових заходів виховного характеру у виді - застереження вмотивовані належним чином і в апеляційній скарзі прокурора також під сумнів не ставляться.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія судів вважає безпідставними.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, яка є формальною, прокурор посилається не на норму закону, а на "системний аналіз" формулювань у відповідних статтях Особливої частини Кримінального кодексу України "звільнення від відбування покарання" та "звільнення від призначеного покарання" і відсутність слова "призначеного", за його логікою, не дає суду підстав для призначення покарання.
Колегія суддів з цим не погоджується, оскільки зміст ст.105 КК України не містить положень про те, що суд звільняє неповнолітнього від покарання без визначення його виду та розміру. Що ж стосується "системного аналізу", то положення ч.5 ст.74 КК України також не містять слова "призначеного", однак за загальновизнаною судовою практикою суд ухвалює вирок, яким призначає особі конкретне за видом та розміром покарання і за наявності підстав, передбачених ст.49 КК України, звільняє від нього.
Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2016 року № 223-66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", на який посилається прокурор, не є джерелом права і носить рекомендаційний характер, а судові рішення суду касаційної інстанції, всупереч доводам прокурора, не містять правових висновків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягли би зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Отже, звільняючи ОСОБА_8 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі ст.105 КК України, суд правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4