Справа № 539/4489/19
Провадження № 1-кп/539/497/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження № 0001144 від 09.09.2019 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.259 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.259 КК України.
У судовому засіданні прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття провадження або повернення прокурору не встановлено. Прохає призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Захисник та обвинувачений не заперечують щодо призначення справи до судового розгляду.
Судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття справи чи повернення її прокурору не встановлено, при направленні справи до суду дотримані вимоги територіальної підсудності, отже перешкод у призначенні справи до судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст.314-1 КПК України суд, вважає за необхідне доручити філії Державної установи "Центр пробації в Полтавській області" надати доповідь, яка характеризує ОСОБА_4 .
Крім того, прокурор просить суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки дія попередньої ухвали про такий же запобіжний захід до моменту розгляду справи по суті сплине. Прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, вчинити нові злочини. З метою забезпечення вказаного кримінального провадження, вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ризики, які існували при обранні запобіжного заходу Лубенським міськрайонним судом Полтавської області раніше не зникли та не змінилися.
Обвинувачений та його захисник вважають, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, оскільки досудове розслідування завершено, прохають суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, таким чином задовольнивши клопотання сторони захисту та відхиливши клопотання прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.259 КК України, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.09.2019, залишеною без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17.10.2019 року, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підставою для застосування даного виду запобіжного заходу стало те, що слідчим та прокурором було доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, встановлено, що підозрюваний після вчинення дзвінків позбавлявся засобів зв`язку. На думку судів на етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором.

В підготовчому судовому засіданні прокурор стверджує, що необхідність в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпала. Так, обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити нові злочини.
Однак, з такою позицією прокурора погодитись не можна.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо обрання (продовження) запобіжного заходу, слід враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Судом встановлено, що основною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суди зазначили ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, встановлено, що підозрюваний після вчинення дзвінків позбавлявся засобів зв`язку.

Разом із тим, наразі досудове розслідування завершено. Під час досудового розслідування стороною обвинувачення зібрано докази кримінального правопорушення і збирання нових доказів не передбачається. Відтак, такий ризик більше не існує.
Що стосується можливості обвинуваченого переховуватись від суду або ж вчинити нові злочини, то на думку суду,вони доведені частково.

Під час підготовчого судового засіданні прокурором не доведено, що ОСОБА_4 може вчинити нові злочини. З наданих суду документів вбачається, що обвинувачений характеризується позитивно. Жодного разу не притягався до адміністративної або ж кримінальної відповідальності. Тривалий час мав офіційне працевлаштування. ОСОБА_4 проживав з батьками, які є особами похилого віку та потребують його допомоги. Суду не надано даних, які б негативно характеризували ОСОБА_4 та вказували б на можливість вчинення повторного злочину.

Що стосується тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , то суворість покарання дійсно є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, однак не можна оцінюватися з винятково абстрактного погляду.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність даних про особу ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з урахуванням його незадовільного стану здоров`я, оскільки має діагноз ДЦП, з метою запобігання останнього переховуватися від суду, суд приходить до висновку, про можливість застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного браслету та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177-178,181,183,184,194,196,197, 314-316, 369-372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.259 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лубенського міськрайонного суду на 13 год. 15 хв. 05 грудня 2019 року.
Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного браслету за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово на строк два місяці, тобто, до 18 січня 2019 року.
Звільнити ОСОБА_4 із під варти у залі суду негайно.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- з`являтися за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Лубни Полтавської області без дозволу суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч.6 ст. 195 КПК України попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області.
Доручити філії Державної установи "Центр пробації в Полтавській області" скласти та надати досудову доповідь стосовно характеристики обвинуваченого ОСОБА_4 в термін до 05.12.2019.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору, направляється уповноваженій особі місця ув`язнення та до служби пробації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду ОСОБА_1