УХВАЛА
5 вересня 2019 року

м. Київ

справа №592/11139/16
провадження №51-4388 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку на підставі пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте наведених положень процесуального закону ОСОБА_4 не дотримано.
Зокрема, останній, не погоджуючись з оцінкою районним судом доказів, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, та які на його думку, не обґрунтовують його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, не наводить обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких істотних порушень вимог процесуального права з огляду на положення ст. 412 КПК, які вплинули на законність прийнятого судового рішення, і тягнуть за собою обов`язкове його скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Окрім цього, засуджений, посилаючись на відмову в задоволенні судом апеляційної інстанції, як зазначено в його касаційній скарзі, клопотання про повторне дослідження доказів як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не вказує, як саме дана обставина перешкодила чи могла перешкодити цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з огляду на положення ст. 412 КПК.
Попри те, що вирок був предметом перевірки в апеляційному порядку, засуджений не вказує порушень закону, які на його думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку (за аналогічними доводами сторони захисту) зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Також, як убачається з касаційної скарги, ОСОБА_4 ставлячи вимогу перед судом касаційної інстанції про скасування оскаржуваного рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, не наводить у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень статей 50, 65 КК, 414 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга засудженого не містить.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року щодо нього залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3