КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0004344 за апеляційною скаргою захисника ? адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2018 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Березань, громадянина України, навчався в Київському коледжі легкої промисловості заочної форми навчання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , працює на даний час в ТОВ «НЕГОРИТ", раніше судимого:
- 03.04.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.3 ст. 185 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 02 роки,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Києва, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законного представника ОСОБА_13

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

ВСТАНОВИЛА
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2018:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді 01 (одного) років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 01 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 01 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Керуючись вимогами ст. ст. 71, 72 КК України, зазначений вирок визначено виконувати самостійно від вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2015, яким ОСОБА_11 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 02 роки.
Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в його інтересах, в якій просить апеляційний суд дослідити матеріали, які характеризують особу ОСОБА_6 , вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2018 в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвали в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру ? застереження.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікації вчинених ОСОБА_6 дій, апеляційну скаргу захисник вносить у зв?язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме незастосування до неповнолітнього ОСОБА_6 положень ст.105 КК України. Зокрема адвокат зазначає, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, будучи неповнолітнім, на час ухвалення вироку теж не досяг повноліття, за місцем проживання, навчання та місцем проходження виробничого стажування характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, під час розгляду справи в суді отримав спеціальність масажиста, підтримує благодійний рух і є волонтером. Крім того, захисник звертає увагу колегії суддів, що ОСОБА_6 щиро жалкує про вчинене, викрадені речі потерпілому повернуті, завдана шкода відшкодована, претензії від потерпілої сторони відсутні, які також підтримали заявлене адвокатом в суді першої інстанції клопотання щодо застосування до ОСОБА_6 заходів виховного характеру.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , 30.03.2016 приблизно о 01 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вулиці Луначарського, 7 в м. Києві, помітили автомобіль «Сеат» д.н.з НОМЕР_1 , що був припаркований біля вищевказаного будинку. Після чого, з метою таємного викрадення чужого майна вступили у попередню змову між собою.
Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля автомобіля та переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, розпочали дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в автомобілі.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 камінням, яке знайшов на землі розбив, праве переднє скло автомобіля «Сеат» д.н.з. НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 таємно викрали з автомобіля майно, що належить гр. ОСОБА_18 , а саме: планшет «Nomisigma», вартістю 1900 гривень; блокнот, вартістю 50 гривень; інструкцію з користування автомобіля «SeаtIbiza», який не представляє матеріальної цінності; зарядний пристрій для планшету, вартістю 30 гривень.
Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд розподіливши його між собою, чим спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальної шкоди на суму 1980 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 , 30.03.2016 приблизно о 01 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Микільсько Слобідська, 6/2 в м. Києві, де помітили автомобіль «Део матіз» д.н.з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_19 , з метою повторного, таємного викрадення чужого майна вступив у попередню змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на вчинення, повторного, таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля автомобіля «Део матіз» днз НОМЕР_2 та переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, розпочали дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в автомобілі.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 камінням, яке знайшов на землі розбив переднє праве скло в автомобілі «Део матіз» д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 знаходячись в салоні вищевказаного автомобіля таємно викрали майно, що належить гр. ОСОБА_19 , а саме: панель від автомагнітоли «Піонер», вартістю 300 гривень; два номерні знаки з автомобіля НОМЕР_2 ; зв`язка ключів від квартири, які не представляє матеріальної цінності; крем для взуття ТМ «Ашан», вартістю 4 гривні; вологі серветки, вартістю 3 гривні; візитниця, вартістю 20 гривень; гаманець з дисконтними картками, вартістю 50 гривень; зарядний пристрій для мобільного телефону, вартістю 100 гривень; ліхтарик, вартістю, 30 гривень; канцелярський ніж, вартістю 10 гривень; пилочка для нігтів, вартістю 10 гривень; usb дроти, вартістю 150 гривень: usb штекер для підкюрувача, вартістю 150 гривень; клей «Момент», вартістю 50 гривень.
Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд розподіливши його між собою, чим спричинили потерпілому ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 877 гривень.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_20 , законного представника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисників, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення поданої адвокатом ОСОБА_21 апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_6 , дослідивши за клопотанням захисника матеріали, які характеризують особу ОСОБА_6 , заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, та та останнє слово обвинувачених , перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних вимог захисника, зважаючи на наступне.
Апеляційна скарга захисником ОСОБА_5 вноситься лише щодо обвинуваченого ОСОБА_22 і лише в частині призначеного йому вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2018 покарання, з огляду на що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_22 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин викладених у вироку, а також кваліфікація його дій ? колегією суддів у відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються, поза як ніким не ставиться під сумнів.
Натомість, доводи захисника про ухвалення судом першої інстанції вироку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в ході їх перевірки в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, зважаючи на слідуюче.
За правилами ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилось шістнадцять років. Також у відповідності до частини другої цієї статті особи, які вчинили злочин у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років підлягають кримінальній відповідальності за крадіжку (ст. 185 КК України).
Розділ ХV КК України визначає особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх. Дані положення кримінального закону слід розглядати з урахуванням приписів Глави 38 КПК України ? кримінальне провадження щодо неповнолітніх.
При цьому слід враховувати, що згідно положень § 2 Глави 38 КПК України, примусові заходи виховного характеру застосовуються до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності (ст.498 КПК України ? підстави для застосування примусових заходів виховного характеру), в той час як порядок їх застосування визначений § 1 Глави 38 КПК України (ст. 497 КПК України ? прокурор складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і направляє його до суду).
Натомість, за доведених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню ним сімнадцятирічного віку, тобто досягнувши віку з якого наступає кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України. Досудове розслідування було закінчено шляхом направлення до суду обвинувального акту №0004344 стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , за результатами розгляду якого судом було ухвалено обвинувальний вирок щодо цих осіб.

Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_17 на момент вчинення злочину, який ставиться йому вину, не досяг вісімнадцяти років, то кримінальне провадження щодо цього обвинуваченого здійснювалось з урахуванням приписів Глави 38 КПК України, а покарання йому призначалось відповідно до правил Розділу ХV КК України.

Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_23 судом першої інстанції враховано вимоги ст.ст.102-103 КК України, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, роль серед співучасників, дані про особу обвинуваченого, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, характеризується за місцем проживання позитивно, дані щодо стану здоров?я, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, є волонтером), молодий вік, соціальні зв?язки, відсутність претензій з боку потерпілих, позицію прокурора у судових дебатах, поведінку під час та після вчинення злочинних дій. Обставиною, яка пом?якшує покарання ОСОБА_6 суд визнав щире каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відшкодування шкоди потерпілим. Обставиною, яка обтяжує покарання ? вчинення злочину в стані алкогольного сп?яніння. Із врахуванням вказаних обставин та відомостей, суд призначив ОСОБА_23 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованого йому кримінального закону строком на 01 (один) рік. При цьому, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, якою визначено достатньо низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, молодий вік обвинуваченого, вчинення злочину вперше, наявність постійного місця реєстрації, існування кількох пом?якшуючих покарання обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням за правилами ч.3 ст.104 КК України мінімального іспитового строку в 01 (один) рік та покладенням обов?язків у відповідності до ст.76 КК України.
Відтак, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_6 було призначено покарання у відповідності до положень ст.98, 102, 103 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням за правилами ст.104 КК України, тобто у урахуванням спеціальних норм кримінального закону щодо покарання неповнолітніх, в той час як примусові заходи виховного характеру застосовуються до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, а отже до ОСОБА_6 застосовані бути не можуть, на що обґрунтовано також вказав суд першої інстанції у вироку, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2018 в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, як того просить апелянт.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Таких підстав при ухваленні вироку суд першої інстанції не зайшов, з чим погоджується з урахуванням вищенаведеного і суд апеляційної інстанції, а відповідно приймаючи до уваги сукупність вищенаведених доводів, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу захисника ? адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2018 щодо ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким його визнано винуватим за ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі та на підставі ст. ст.75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 01 (один) рік та покладенням обов?язків згідно ст.76 КК України, ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/136/2019
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_24
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1