Справа №463/4819/17
Провадження №1-кп/463/109/19
В И Р О К
іменем України

19 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001788 від 14 липня 2017 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2, ст.342 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 14 липня 2017 року, приблизно о 08:45 год., знаходячись за адресою м. Львів, вул. Парфановичів, 4/3, усвідомлюючи, що дільничний офіцер поліції Сектору превенції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП сержант поліції ОСОБА_7 та інспектор взводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП у м. Львові ДПП лейтенант поліції ОСОБА_8 , виконують покладені на них службові обов`язки, щодо виконання ухвали судді Франківського районного суду м. Львова про розшук ОСОБА_4 та його затримання з метою приводу, останній намагаючись уникнути затримання, вчинив активний опір вказаним працівникам правоохоронного органу, шляхом фізичної протидії, вириваючись, шарпаючи їх за одяг та відштовхуючи від себе, намагався втекти, спричинивши при цьому старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 синець та садно на правій руці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив опір працівникам правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєні наведеного вище злочину заперечив. Пояснив, що 14.07.2017 р. приблизно о 9:00 год. вийшов з квартири за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 . В під`їзді стояло двоє, у форменому одязі працівник поліції та потерпілий ОСОБА_6 в цивільному. З останнім був знайомий раніше, знав, що такий являється дільничним інспектором Личаківського ВП, ОСОБА_6 запропонував проїхати з ним у Франківський суд м. Львова та пред`явив ухвалу суду про його розшук та надання дозволу на затримання, однак самого дозволу на затримання не надав, вважає, що такий мав бути оформлений окремим документом. Підтвердив, що відмовився виконати вимогу дільничного, оскільки такий не пред`явив службове посвідчення та письмовий дозвіл на затримання. Також підтвердив, що він не зважаючи на вимоги поліцейських вийшовши з під`їзду будинку та продовжив свій рух в напрямку вул. Личаківської у м. Львові. Поліцейські постійно намагались його зупинити, висловлювали вимогу пройти разом із ними, він виривався та намагався втекти, все це супроводжувалось словесною перепалкою та шарпаниною. Не заперечує, що чинив фізичну протидію працівникам поліції, однак жодних тілесних ушкоджень працівникам поліції не завдавав. Ознайомившись з наявною в матеріалах справи ухвалою суду (Том 1, а.с. 10) підтвердив, що під час описаних подій, ОСОБА_6 оголошував її зміст та вручав йому копію такої. Вважає, що його дії не містять складу злочину, оскільки працівники поліції діяли незаконно.

Не зважаючи, що обвинувачений заперечив свою вину у вказаному злочині, скоєння ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України доводиться наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що він являючись працівником сектору превенції Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області, отримав для виконання ухвалу Франківського районного суду м. Львова про розшук ОСОБА_4 з наданням дозволу на його затримання з метою приводу до суду. Виконуючи вказане рішення суду 14.07.2017 близько 8:00 год він прийшов за місцем проживання обвинуваченого, представився останньому, а саме назвав свою посаду та звання, крім цього у руках тримав службове посвідчення. Повідомив ОСОБА_4 про наявність ухвали суду та ознайомив з її змістом. Обвинувачений почав поводити себе агресивно та штовхати його і в подальшому зачинив перед ним двері квартири. Він викликав патрульну поліцію. Після прибуття патрульних продовжував стукати у двері квартири обвинуваченого, але ніхто не відчиняв. Через певний час ОСОБА_4 вийшов з приміщення будинку на вулицю разом із своїм сином. Продовжив поводити себе агресивно, висловлювався нецензурною лайку на його адресу та до інших працівників поліції, штовхав їх, шарпав за одяг, намагався втекти, на зауваження та вимоги зупинитись не реагував. Також зазначив, що обвинувачений наніс йому удар кулаком у праве передпліччя чим спричинив тілесне ушкодження. Періодично обвинувачений особисто знайомився з ухвалою суду про його розшук та затримання, однак не зважаючи на це продовжував свою агресивну поведінку. Після приїзду ще одного екіпажу патрульної поліції, ОСОБА_4 був затриманий та доставлений в приміщення Франківського районного суду м. Львова.
Додатково потерпілий повідомив, що обвинуваченому було відомо, що він являється працівником поліції, оскільки протягом останніх років він, як дільничний інспектор за місцем проживання ОСОБА_4 з ним неодноразово спілкувався в зв`язку з службової необхідністю, пов`язаною із притягненням його до кримінальної та адміністративної відповідальності.
Свідок ОСОБА_7 , яка являється працівником патрульної поліції м. Львова, повідомила, що з обвинуваченим до цих подій була попередньо знайома, оскільки за адресою його проживання здійснювала неодноразові виїзди в зв`язку з сімейними конфліктами. 14.07.2017 вона з нарядом патрульної поліції прибула за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з необхідністю надання допомоги працівнику поліції. Прибувши на місце дільничний ОСОБА_6 ознайомив їх з ухвалою суду про розшук обвинуваченого та дозволом на його затримання. В подальшому коли обвинувачений вийшов з будинку, дільничний неодноразово намагався оголосити йому ухвалу суду, останній не реагував, казав, що це його не стосується. Продовжував свій рух, а в подальшому намагався втекти, після того, як дільничний його наздогнав ОСОБА_4 почав чинити активний фізичний опір, а саме вона чітко бачила, як обвинувачений наносив один чи декілька ударів кулаком в плече потерпілого. Також обвинувачений штовхав, шарпав та ображав нецензурною лайкою і інших працівників поліції. Підтвердила, що бачила, як потерпілий неодноразово показував обвинуваченому службове посвідчення та називав свою посаду. Зазначила, що саме вона викликала швидку медичну допомогу, у зв`язку з звинуваченням обвинуваченого у завдані тілесних ушкоджень його сину. Син також поводив себе агресивно намагався допомогти батькові втекти.
Свідкок ОСОБА_8 , який являється інспектором патрульної поліції, суду пояснив, що 14.07.2017 р. разом ОСОБА_7 за викликом про допомогу працівнику поліції прибули за адресою АДРЕСА_1 . З приводу подій пов`язаних із вчиненням злочину надав покази аналогічні поясненням свідка ОСОБА_7 . Підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 на неодноразові вимоги зупинитись не реагував, вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, чинив активний опір працівникам поліції, шарпав їх за формений одяг, штовхав, при цьому неодноразово він особисто та зі слів дільничного знайомився із ухвалою суду про його розшук та затримання. Також агресивно поводився його син. Моменту нанесення ударів обвинуваченим потерпілому він не бачив, оскільки його постійно відволікав син обвинуваченого, шарпав його за одяг, наносив йому удари в ділянку голови, але йому вдалося захиститись рукою.
Свідок ОСОБА_9 , пояснив, що при патрулюванні на вул. Чехова у м. Львові йому перехожі громадяни повідомили, що неподалік невідомі люди б`ють працівників поліції. Він з напарником ОСОБА_10 під`їхали, на місце та виявили обвинуваченого, його сина потерпілого та двох працівників поліції. Пригадує, що обвинувачений вів себе агресивно по відношенню до працівників поліції, вживав на їх адресу ненормативну лексику.
Свідок ОСОБА_10 дав покази аналогічні свідку ОСОБА_9 , додатково повідомив, що пам`ятає, як дільничний ОСОБА_6 тримався за руку та бачив садину на його руці у плечовій частині, повідомив, що він з напарником доставили обвинуваченого з дільничним в Личаківський ВП.
Свідок ОСОБА_11 , яка є сусідкою ОСОБА_4 повідомила, що 14.07.2017 р. бачила як дільничний стукав в двері квартири обвинуваченого, в присутності двох працівників патрульної поліції, просили його відкрити двері, він розмовляв з ними через двері, які ніхто не відчиняв. Приблизно через 30 хв. ОСОБА_4 разом з працівниками міліції вийшли на вулицю, стояли поруч з патрульною машиною. В подальшому бачила, як ОСОБА_4 тікав, а працівники міліції вимагали зупинитись та наздоганяли його. Зазначила, що неодноразово бачила, що потерпілий ОСОБА_6 в якості дільничного поліції приходив на адресу обвинуваченого в зв`язку з конфліктом останнього з дружиною, обвинувачений точно знав, що це дільничний працівник поліції.

Свідок ОСОБА_12 повідомив, що до подій був знайомий з обвинуваченим який являється його сусідом, а з потерпілим не знайомий. 14.07.2017 р. піднімаючись по сходах в під`їзді зустрів потерпілого, який повідомив, що являється дільничним працівником поліції, бачив, як він стукав у двері квартири ОСОБА_4 , які йому ніхто не відкривав. Через хв.10 він повторно проходив по сходовій клітці і бачив, що дільничний продовжив стояти поруч з квартирою ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що 14.07.2017 р. перебуваючи в якості пасажира, в салоні автомобіля, який здійснював рух, бачив, як працівники поліції тримали ОСОБА_4 за руки, а також як хлопець віком від 14-16 років вибіг на проїзджу смугу, думає, що його хтось вдарив. Але самого удару він не бачив, а лише припускає.

Згідно наявної в матеріалах справи копії ухвали Франківського районного суду м. Львова від 20.06.2017 р., № 465/599/17 (Том 2, а.с 10) ОСОБА_4 оголошено в розшку та надано дозвіл на його затримання, як обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Вказана ухвала суду поступила на виконання до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області та передана 13.07.2017 р. ОСОБА_6 для безпосереднього виконання, що підтверджується копією листа від 06.07.2017 р. (Том 2, а.с. 9).

Відповідно до копії службового посвідчення (Том 2, а.с. 11) ОСОБА_6 працює на посаді дільничного офіцера поліції.

Висновком експерта від 14.07.2017 р., № 1028 встановлено, що у громадянина ОСОБА_6 виявлено синець та садно на праві руці, які утворились від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, могли виникнути протягом доби та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських (Том 2, а.с.15) чітко зафіксовано, що працівники патрульної поліції під час подій 14.07.2017 перебували у форменному одязі та на службовому автомобілі, а дільничний інспектор ОСОБА_14 неодноразово пред`являв ОСОБА_4 службове посвідчення та оголошував ухвалу суду про його розшук та дозвіл на затриманні. Оглянутим відеозаписом підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 чинив працівникам поліції активну фізичну протидію, неодноразово шарпав їх за одяг, штовхав, виривався намагався втекти, вів себе зухвало та агресивно. Зневажливо ставився до працівників поліції, ображав їх нецензурною лайкою, на зауваження та вимоги поліцейських не реагував. Також зафіксовано, як обвинувачений особисто знайомиться з ухвалою суду, а працівник поліції роз`яснює її зміст та звертає увагу обвинуваченого, що ухвала суду надає дозвіл на його затримання, окремий документ з даного приводу не видається.
Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України полягає зокрема у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Правоохоронними органами, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", є зокрема органи внутрішніх справ, Відповідно, працівниками правоохоронних органів є їхній особовий склад.

Отже працівники поліції, як представники органів внутрішніх справ, відносяться до правоохоронних органів.

При визначені правильності кваліфікації дій обвинуваченого судом враховуються рекомендації викладені в п.8. постанови Пленум Верховного Суду України, від 26.06.1992, № 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" та п. 8 постанови Пленум Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство". Із змісту наведених рекомендації випливає, що під опором слід розуміти активну фізичну протидію винного здійсненню особою своїх службових обов`язків. Опором є дії, які безпосередньо спрямовані проти особи потерпілого, поєднанні із застосуванням фізичної сили (відштовхування потерпілого або нанесення йому ударів, заподіяння тілесних ушкоджень тощо).

Таким чином, враховуючи наведені вище докази, норми законодавства та рекомендації пленуму ВС України, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена повністю, його дії за ч. 2 ст. 342 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив опір працівникам поліції, які являються представниками правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, щодо виконання ухвали суду та охорони громадського порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особа ОСОБА_4 .

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено, такі також не вказані в обвинувальному акті.

Судом береться до уваги той факт, що обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання згідно характеристики ЛКП «Господар» від 17.07.2017 р. (Том 2, а.с. 22) та позитивно за місцем праці.
Крім цього, як обставина, що характеризує особу обвинуваченого, поза увагою суду не можуть залишитись вирок Личаківського районного суду м. Львова 26.09.2018 р. згідно з якими ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та на стадії касаційного розгляду звільнено від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності.
Також судом враховується досудова доповідь Державної установи «Центр пробації» від 02.10.2018 р., щодо обвинуваченого (Том 1, а.с. 117-118). В якій вказано, що такий раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, за викликами Личаківського органу з питань пробації не з`явився. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та наведені обставини, щодо систематичності протиправної діяльності обвинуваченого, а також вчинення злочину поєднаного з зневажливим ставленням обвинуваченого до представників правоохоронних органів та виконання рішення суду, суд не погоджується з висновком органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 342 КК України у виді арешту.
Щодо позиції прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнення останнього від покарання з випробуванням, слід зазначити наступне.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд обмежується лише в частині особи, якій висунуте обвинувачення, і об`ємом висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Кримінально процесуальне законодавство не обмежує суд, в частині призначення покарання, позицією сторін кримінального провадження.
Оскільки в ході судового розгляду ризики передбачені ст. 177 КПК України не встановлені, обвинувачений належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, суд вважає, що підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, немає.

Керуючись ст.ст.337, 349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 65, ч. 2 ст. 342 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Речові докази DVD диски з відеозаписами, залишити при справі.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.
Вирок судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1