Справа № 755/9458/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0012591 від 06 вересня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження та матір похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1. 06 жовтня 2010 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 5 ст. 27 і ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255 КК України на 5 років позбавлення волі;
2. 27 березня 2015 року вироком Приморського районного суду м. Одеса за ст. 198 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03 лютого 2016 року на підставі ухвали Сихівського районного суду м. Львова з невідбутим строком покарання у вигляді 1 рік 4 місяці 2 дні, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч.3 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2016 року близько 13 години 10 хвилин ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , який за вчинення цього кримінального правопорушення засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року за ч.3 ст.15 і ст.3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 2 роки позбавлення волі, перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де вступили у злочинну змову з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.
В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направилися до квартири АДРЕСА_4 , де за допомогою заздалегідь підготовлених предметів відчинили замки вхідних дверей вказаної квартири, та проникли до її приміщення.
Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_10 таємно викрали грошові кошти в сумі 2500 гривень, 20 доларів США (станом на 06 вересня 2016 року згідно курсу НБУ становить 535 гривень 62 копійок), 50 Євро (станом на 06 вересня 2016 року згідно курсу НБУ становить 1494 гривні 18 копійок), 1250 рублів РФ (станом на 06 вересня 2016 року згідно курсу НБУ становить 302 гривні 21 копійка), які належали потерпілій ОСОБА_8 , завдавши їй матеріальну шкоду на загальну суму 4832 гривні 01 копійка.
Однак, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_10 були помічені потерпілою ОСОБА_12 , повернулася до місця свого мешкання та знаходилася в парадному біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 .
Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , зрозумівши, що їх злочинні дії набули відкритого характеру та викриті потерпілою ОСОБА_12 , продовжили реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_13 , що виразилося у поштовху її рукою в тулуб, від чого остання впала на підлогу, разом з ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, але розпорядитися викраденим не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції при виході з парадного вказаного будинку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин встановлених під час досудового розслідування. Показав, що 06 вересня 2016 року близько 13 години 10 хвилин він разом з ОСОБА_10 домовились вчинити крадіжку з квартири. З цією метою вони зайшли до будинку АДРЕСА_3 . Зайшовши до квартири АДРЕСА_5 вони почали збирати речі, які мають цінність. Через деякий час він в дверях побачили господарку квартири, раніше незнайому ОСОБА_8 . Розуміючи, що їх дії викрити, вони почали тікати. Коридор був вузький та при втечі він зачепив хазяйку, яка від його дій впала. Він не хотів завдавати їй тілесних ушкоджень, але розуміє що вона їх отримала внаслідок його дій. Коли вибігли на вулицю, то біля входу до під`їзду їх одразу затримали працівники поліції. Він щиро кається та просить його суворо не карати. Щиро вибачається перед потерпілою.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч.3 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю забраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що 06 вересня 2016 року вона пішла до магазину. Близько 13 години вона повернулась додому та почала відкривати вхідні двері до квартири, але вони виявились відчиненими. Як тільки вона зайшла до квартири то побачила, що на неї біжить обвинувачений, а всього крадіїв було двоє. Лацабідзе штовхнули і вона пала на підлогу, вдарилася головою. Коли вона вийшла з будинку, то біля під`їзду побачила поліцейських, які вже надягли на хлопців, які були у неї в квартирі кайданки, вона їх відразу впізнала за зовнішніми ознаками. До лікарів вона не зверталась, швидку допомогу не викликала, лише зазначила слідчому, що в неї все болить.
Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06 вересня 2016 року, ОСОБА_8 звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою, про те, що 06 вересня 2016 року близько 13 години 30 хвилин виявила як дві невідомі особи викрали грошові кошти з її квартири АДРЕСА_4 ;

- у протоколі огляду місця події від 06 вересня 2016 року, об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_4 , де під час огляду було виявлено порушення звичайної обстановки та розкиданий одяг;

- у протоколі огляду місця події від 06 вересня 2016 року, під час огляду місця затримання двох осіб біля 2 під`їзду буд. 18 по вул. Краківській у м. Києві, при поверхневому огляді двох чоловіків були виявлені документи на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , особисті речі та речі які належали потерпілій, а у ОСОБА_3 набір невеликих за розміром металевих предметів різної форми;

- у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31 травня 2018 року: о/у ВКП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_14 31 травня 2018 року о 18 годині 30 хвилин затримав особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_3 ;

- у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14 вересня 2016 року: грошові кошти в розмірі 2500 грн., 20 доларів США, 50 Євро, 1250 рублів РФ, дві пари намиста з пластику, срібний ланцюжок, 5 жетонів метро, шкарпетки білого та рожевого кольору - визнано речовим доказом;

- у розписці про відповідальне зберігання від 14 вересня 2016 року, ОСОБА_8 отримала на відповідальне зберігання належні їй грошові кошти в сумі 2500 грн., 20 доларів США, 50 Євро, 1250 рублів РФ, вилучені протоколом ОМП 06 вересня 2016 року по вул. Краківська, 18 в м. Києві;

- в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року про оголошення ОСОБА_3 у розшук.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, має на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку, переховувався від слідства та був оголошений у розшук, раніше судимий, вчинив злочин під час умовно-дострокового строку відбуття покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеса від 27 березня 2015 року, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, потерпілій повернути всі речі, остання не заявляла цивільний позов.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - судом не встановлено.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який він засуджується цим вироком, під час умовно дострокового відбуття покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеса за ст. 198 КК України від 27 березня 2015 року, - то суд вважає за необхідне при призначенні ОСОБА_15 остаточного покарання застосувати вимоги ст. 71 КК України.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування вимог ст. 69 КК України, - судом не встановлено.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII, що діяла станом на час вчинення кримінального правопорушення, та з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2018 року у справі № 663/537/17, про те, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року(включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, необхідно зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, а саме з моменту фактичного затримання 31 травня 2018 року до набрання цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни.
Строк відбуття покарання рахувати з 31 травня 2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Доля речових доказів вирішена, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, у вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року щодо ОСОБА_10 .

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеса від 27 березня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 31 травня 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 31 травня 2018 року до набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Доля речових доказів вирішена у вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року щодо ОСОБА_10 .

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику адвокату ОСОБА_9 , потерпілій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, в той же термін з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1