Справа № 464/4268/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/690/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2019 року про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання слідчого Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 задоволено та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 02 листопада 2019 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153680 грн. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді місцевого суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2019 року та постановити нову, якою визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 грн., в іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою в частині визначеного ОСОБА_7 розміру застави, зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного.

Зокрема, адвокат звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає разом зі своїми батьками та сестрою, має на утриманні малолітню доньку, раніше не був судимий, не підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, кримінальним правопорушенням не завдано майнової шкоди, піклується про матір, яка є інвалідом.

На його переконання, слідчий суддя не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 не працює, у нього відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, батьки в останнього є особами пенсійного віку, та такий підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, згідно з яким він одноразово збув наркотичні засоби у розмірі 100 грн.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами клопотання, 05 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001725, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
02 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Зокрема, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він керуючись корисливим умислом, у невстановлені слідством місці, спосіб і час незаконно придбав невстановлену кількість особливо небезпечної психотропної речовини - «РVР», яку зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
У подальшому, 01.08.2019 року близько 14 год. 55 хв., в порушення вимог чинного законодавства України, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, перебуваючи на 8 поверсі будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 », особисті дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», порошкоподібну речовину світло-синього кольору, поміщену у фольгово-паперовий згорток, у якій виявлено « ОСОБА_11 », що віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,0154 грам, отримавши від незаконного збуту кошти в сумі 100 грн.
Цього ж дня, особа зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 », придбану ним за вищевказаних обставин порошкоподібну речовину світло-синього кольору, поміщену у фольгово-паперовий згорток, у якій виявлено РVР, що віднесений до особливо небезпечних психотропних речовину, обіг яких заборонено, масою 0,0154 грам, добровільно видав працівникам поліції.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується отриманими в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема: показами свідків ОСОБА_10 особисті дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зафіксовані у протоколах допиту таких; протоколом огляду місця події від 01.07.2019; висновком експерта №3/985 від 28.08.2019; протоколами про хід здійснення негласних (слідчих) розтукових дій, речовими доказами.
Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності органами досудового розслідування наявності викладених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 підозрюючись у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, усвідомлюючи неминучість покарання, впливати на свідків.
Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині того, що підозрюваний може продовжувати злочинну діяльність, у зв`язку із тим, що він вчинив злочин із корисливих спонукань з метою отримання засобів для існування, оскільки не працює, постійного джерела доходів не має.
Заявлені у клопотанні органу досудового розслідування ризики є реальними, тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, так й права особи, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Колегія суддів апеляційного суду також вважає обґрунтованими висновки слідчого суді в частині визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
В силу положення ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не можу бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На думку колегії суддів апеляційного суду, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 680 грн.
Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави та не допустив встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для ОСОБА_7 .
Обставини, на які покликається захисник у своїй апеляційній скарзі, як на підставу зменшення розміру застави, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає разом зі своїми батьками та сестрою, має на утриманні малолітню доньку, раніше не був судимий, не підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, кримінальним правопорушенням не завдано майнової шкоди, піклується про матір, яка є інвалідом, були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, такі само по собі не можуть бути безумовними підставами обґрунтуванням застосування стосовно ОСОБА_7 меншого розміру застави.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2019 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишити без змін, апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4