Справа № 487/2219/19
Провадження № 1-кс/487/9138/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соломії Гайворонського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з вищою освітою, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.371, ч.2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29.11.2019 року слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних слідчих ТУ ДБР та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_7 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В клопотанні слідчий зазначає, що Другим СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 13 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.2 ст.365 КК України.
28.11.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.2 ст.365 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення. Крім того, зазначив, що це є виключний випадок, а тому необхідно встановити заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри. Крім того, з приводу підозри, пояснив, що на початку березня 2019 року було передано доручення слідчого відносно встановлення місце знаходження Кукурузяна та зобов`язання останнього зявитись до райвідділу для проведення слідчих дій. Було встановлено місце знаходження ОСОБА_8 , за місцем його роботи здійснили виїзд, привезли останнього до райвідділу та пішли працювати.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість підозри, недоведеність зазначених прокурором ризиків, відсутність в матеріалах провадження будь-яких доказів на підтвердження скоєння кримінального правопорушення його підзахисним, окрім як свідчень потерпілого, які останній постійно змінює.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із матеріалів клопотання встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000164 від 13.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.2 ст.365 КК України.

28.11.2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 365 КК України, а саме при наступних обставинах:

Слідчим слідчого відділу Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004486, відомості про яке внесені 21.11.2018 за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_10 . У ході досудового розслідування вказаного провадження встановлена причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим слідчим надано доручення у порядку ст.ст. 40, 41 КПК України за вих. № 37-1612 від 07.03.2019 до ВКП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 та зобов`язання з`явитись останнього до Київського ВП в м. Одесі для проведення слідчих дій. У подальшому, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, вказане доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, відповідно до Журналу № 1026 обліку вихідних та внутрішніх документів отримане ОСОБА_12 для його виконання.

Так, відповідно, до вищевказаних обставин та необхідності проведення слідчих дій з участю ОСОБА_11 , старший оперуповноважений ОСОБА_4 разом з оперуповноваженим ОСОБА_13 та оперуповноваженим ОСОБА_12 на автомобілі марки «Toyota» моделі «Camry» з д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням останнього з метою виконання доручення слідчого 07.03.2019, близько об 11 год. 30 хв., прибули за місцем тимчасової роботи ОСОБА_11 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Далі, ігноруючи вимоги указаних вище правових норм Конституції України, законів та нормативно-правових актів, достовірно знаючи, що здійснюватимуть незаконний привід ОСОБА_11 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, з метою доведення свого злочинного умислу, без будь-яких пояснень старший оперуповноважений ОСОБА_4 з оперуповноваженим ОСОБА_13 , знаходячись у приміщенні місця тимчасової роботи ОСОБА_11 безпідставно застосували до потерпілого спеціальні засоби кайданки, в той час коли ОСОБА_12 знаходився на дворі вищевказаного приміщення.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на примусове доставлення ОСОБА_11 до відділу поліції, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою разом із оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які будучи обізнаними про відсутність законних підстав для застосування приводу ОСОБА_11 в орган досудового розслідування, несподівано для останнього, без попередження, шляхом застосуванням спеціальних засобів металевих кайданок, здійснили на автомобілі марки «Toyota» моделі «Camry» з д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 завідомо незаконний привід ОСОБА_11 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-а.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1094 о/с від 25 жовтня 2016 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; ОСОБА_13 призначено на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; ОСОБА_12 призначено на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Виходячи із завдань і повноважень, покладених на поліцію ОСОБА_12 , обіймаючи посаду оперуповноваженого ВКП, ОСОБА_4 старшого оперуповноваженого ВКП та ОСОБА_13 оперуповноваженого ВКП, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", ч. 3 ст. 18 КК України та примітки 1 до ст. 364 КК України, будучи службовими особами правоохоронного органу, у зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, грубо порушили свої службові обов`язки, які виразились у перевищенні наданих їм повноважень, що полягають у наступному.

Так, 07.03.2019, приблизно о 12 год. 55 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 здійснили на автомобілі марки «Toyota» моделі «Camry» з д.р.н. НОМЕР_1 завідомо незаконний привід ОСОБА_11 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-а.

Прибувши до відділу поліції за вказаною адресою, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 разом з потерпілим ОСОБА_11 , до якого на той час застосовано спецзасіб металеві кайданки, вийшли з автомобілю та направились до входу будівлі відділу. Далі, ОСОБА_14 достовірно знаючи, що він разом з ОСОБА_4 без законних на те підстав, перевищуючи надані їм повноваження застосували до ОСОБА_11 спеціальні засоби - металеві кайданки, зупинився разом з потерпілим біля входу до відділу поліції та зняв з обох рук ОСОБА_11 вищевказаний спецзасіб.

У подальшому, ОСОБА_13 завів ОСОБА_11 до службового кабінету № 514, який розташований на 5-му поверсі, після чого, до вказаного службового кабінету одразу зайшли ОСОБА_4 та ОСОБА_12 .

Знаходячись в службовому кабінеті, приблизно о 13 год. 30 хв., точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, явно виходячи за межі наданих їм повноважень, застосували ОСОБА_15 заходи фізичного впливу, шляхом нанесення ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого у наступній послідовності.

Так, першим удари у кількості близько 4 (чотирьох) наніс ОСОБА_13 руками стиснутими у кулак в область голови потерпілого ОСОБА_11 , який в момент нанесення вказаних ударів сидів на стільці у зазначеному службовому кабінеті. Від спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 впав на підлогу після чого ОСОБА_13 продовжив наносити удари ногами в область тулубу останньому. В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 з метою продемонструвати перевагу перед потерпілим, приєднались до протиправного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та почали наносити удари ногами в область тулубу потерпілому ОСОБА_11 .. Останній, від отриманих тілесних ушкоджень відчув нестерпний біль, однак побоюючись за своє життя та усвідомлюючи переваги працівників поліції над собою та серйозність намірів ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , не міг зупинити вчиненні відносно нього протиправні дії.

Внаслідок явно незаконних дій, ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , які виразилися у перевищенні останніми влади та службових повноважень відносно ОСОБА_11 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 7,8,9 ребер справа (деякі зі зміщенням уламків) з розвитком правобічного пневматораксу (скупчення повітря в плевральній порожнині), які виникли в результаті контакту з тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Наведені вище дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 371 КК України як завідомо незаконний привід та за ч. 2 ст. 365 КК України як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувалися насильством.

Слідчий суддя критично оцінює доводи захисника та підозрюваного про необґрунтованість підозри, пред`явленої останньому, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 365 КК України підтверджується дослідженими матеріали кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_11 від 10.03.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.03.2019; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 31.07.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 31.07.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а саме ОСОБА_13 за участю потерпілого ОСОБА_11 від 31.05.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а саме ОСОБА_4 за участю потерпілого ОСОБА_11 від 31.05.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а саме ОСОБА_12 за участю потерпілого ОСОБА_11 від 31.05.2019; висновком судово-медичної експертизи № 1209 від 21.06.2019; висновком комісійної судово-медичної експертизи № 102-К від 12.11.2019; висновком додаткової комісійної судово медичної експертизи № 105-К від 14.11.2019; листом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 19.03.2019 № 37-вх1751/сп; копією журналу № 1027 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Київського ВП ГУНП в м. Одесі ГУНП в Одеській області; протоколом огляду предмета від 26.03.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.03.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 21.03.2019; протоколом огляду предмета від 01.04.2019; листом УПП в Одеській області від 27.03.2019 № 5979/41/13/04/03-19; протоколом огляду предмета від 01.06.2019; протоколом огляду предмета від 24.07.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 04.06.2019; копією журналу № 1027 обліку вихідних та внутрішніх документів; копією висновком службового розслідування ГУНП в Одеській області від 06.06.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 31.05.2019 ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 23.09.2019; листом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 26.09.2019 № 37-6277; листом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 04.10.2019 № 48/7453; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 30.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а саме ОСОБА_13 за участю потерпілого ОСОБА_16 від 30.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а саме ОСОБА_4 за участю потерпілого ОСОБА_16 від 30.10.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 29.10.2019; листом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.10.2019 № 37-6543; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , будучи оперативним співробітником правоохоронного органу, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, у тому числі шляхом проведення негласних (слідчих) розшукових дій, а тому здобуті знання під час проходження служби у Національній поліції, підозрюваний. може використати з метою власного переховування від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за скоєний злочин; ОСОБА_4 , займаючи посаду оперуповноваженого ВКП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється вчинене під час виконання ним службових обов`язків; за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, що дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; враховуючи довготривалий час перебування в органах внутрішніх справ, а саме починаючи з 2009 року по теперішній час, займаючи посади органів міліції та поліції, враховуючи досвід отриманий за час перебування на вказаних посадах та те, що ОСОБА_12 на даний час займає посаду оперуповноваженого ВКП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, що дає можливість останньому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; перебуваючи на свободі, перебуваючи на волі, займаючи посаду оперуповноваженого ВКП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а саме надалі вчиняти неправомірні дії або вчинити інший злочин пов`язаний з його службовою діяльністю.

Разом з тим, посилання захисника на відсутність доказів щодо вчинення ОСОБА_4 зазначених у клопотання злочинів, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2012 та 2019 р.р.н..

Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у разі внесення застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки сама правова природа такого запобіжного заходу як застава є альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлення такого значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60210 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соломії Гайворонського району Кіровоградської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.371, ч.2 ст.365 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 26.01.2020 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60210 (шістдесят тисяч двісті десять) грн.
Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 із встановленою періодичністю кожної середи;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 26.01.2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1