Справа № 194/1306/19
Номер провадженняя № 1-кп/194/170/19
УХВАЛА
06 листопада 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2019 року за № 0000261 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись, що ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали. Також зазначив, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке спричинило смерть людини.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора заперечував, просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 щодо клопотання прокурора заперечував, оскільки підстави зазначені прокурором не підтверджуються, ризики не доведені, процесуальних обов`язків обвинувачений не порушував. Крім того, обвинувачений не вчиняв тиску на свідків, сам подзвонив та повідомив про труп, не зникав з місця події. Рідний брат обвинуваченого згоден щоб останній у нього був під домашнім арештом. Просив суд застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, та який згідно обвинувального акту вчинив у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого загинула людина, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення, та те, що обвинувачений офіційного джерела доходу не має, не працює, з колишньою дружиною не мешкає, тому є недоведеним факт, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина, що вказує на відсутність у нього сімейних та соціальних зв`язків в м. Тернівка Дніпропетровської області. Допитані у судовому засіданні свідки, зазначили, що обвинувачений зловживає спиртними напоями, при цьому веде себе агресивно. Також судом враховано, що обвинувачений може незаконно впливати на недопитаного свідка, оскільки він добре знає його, а також може переховуватися від суду, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, його слід утримувати під вартою, оскільки, наявні ризики, передбачені п.п.1,3 ст.177 КПК України не відпали.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12 березня 2013 року у справі «Волосюк» проти України).
До того ж судом враховано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року). Суд вважає виправданим продовження тримання під вартою.
Суд враховує вимоги п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, та вважає не визначати заставу, так як ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, який спричинив загибель людини.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що менш суворий вид запобіжний захід не може бути застосований через тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст.177 КПК України, тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 в зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
Суд не бере до уваги посилання захисника та обвинуваченого, що останній тиску на свідків не робить, оскільки обвинувачений добре знає недопитаного свідка та може незаконно впливати на нього. Інші доводи сторони захисту, у тому числі щодо того, що брат обвинуваченого згоден щоб останній знаходився під домашнім арештом у нього, а також факт повідомлення обвинуваченим про виявлення трупу і залишення обвинуваченого на місці події, з урахуванням його особи та вищезазначених обставин, не є вагомою підставою для зміни запобіжного заходу.
Дійсно сторона обвинувачення не забезпечує явку свідка ОСОБА_7 , однак судом враховується те, що обвинувачений добре знає даного свідка і може встановити його місцезнаходження та незаконно вплинути на останнього.
Суд не бере до уваги посилання захисника про порушення стороною обвинувачення вимог при поданні клопотання, оскільки захисник не заявляв клопотання про надання йому часу для підготовки, а навпаки висловив свою думку щодо даного клопотання та долучив певні докази на підтвердження свого клопотання.
Отже в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, а клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.107,110,177,183,369,371,372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17-00 години 31 грудня 2019 року в умовах Державної установи "Дніпровської установи виконання покарань № 4" м. Дніпро у Дніпропетровській області.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1