УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/150/15-к

Провадження № 1-кп/638/178/19

25.10.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
- ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представникв потерпілого ОСОБА_8

розглянувши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кулиничі Харківського району Харківської області, українця, розлученого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, раніше судимого, який фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.14, п.п. 5,6,11, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України;

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст.14, п.п. 5,6,11, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 обрано запобіжний захід взяття під варту до 31.05.2014 року.

Після надходження кримінального провадження до суду строк тримання під вартою продовжувався у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строків тримання під вартою.
Представник потерпілого у вирішенні даного питання покладалися на розсуд суду.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливання на свідків, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконне впливання на свідків.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багато епізодична злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Зі змісту КПК України вбачається, що перевірка обґрунтованості підозри під час досудового розслідування по кримінальному провадженню при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також продовження строків тримання під вартою під час досудового розслідування в повному обсязі покладається виключно на слідчого суддю, що постановляє відповідні ухвали.
А питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення та чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження вирішуються судом тільки при ухваленні вироку, відповідно до ст.. 368 КПК України.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики , які виправдовують тримання особи під вартою.
При цьому колегія звертає увагу на те, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час досудового розслідування на теперішній час не змінена та не скасована в апеляційному порядку у встановлений КПК України спосіб і строк.
Суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а тому продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, достатніх підстав на теперішній час для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.

Виходячи з цього, керуючись вимогами ст. 331 КПК України,

постановив:

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14, п.п. 5,6,11, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України строк тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 24.12.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді