Ухвала
Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 659/280/17

провадження № 51-2706 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши повторне клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_4 на вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Суду від 03 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року з огляду на те, що клопотання не містило обґрунтованих підстав для поновлення строку та переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Засуджений ОСОБА_4 28 серпня2019 року (відповідно до дати указаної у клопотанні та відмітки поштового штемпеля на конверті) поза межами строку на касаційне оскарження повторно звернувся з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення йому пропущеного строку.
Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні повторного клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому з огляду на таке.

У силу ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на оскарження судових рішень в апеляційному порядку, а на касаційне оскарження лише у випадках й у спосіб, визначених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою та з наданих копій судових рішень, ухвалу апеляційного суду постановлено 28 березня 2018 року, судове засідання відбулося за участю ОСОБА_4 та його захисника. Крім того, з листа Нижньосірогозького районного суду Херсонської області вбачається, що засуджений копію зазначеної ухвали отримав 16 квітня 2018 року. Однак із цією касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся до Суду лише 28 серпня 2019 року (відповідно до відмітки поштового штемпеля на конверті), тобто майже через 1 рік 4 місяціпісля закінчення строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Проте повторне клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього. Переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу, оформлену відповідно до ст. 427 КПК, протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, засудженим не зазначено. Посилання на те, що він не був обізнаний зі строками на касаційне оскарження та сподівався на оскарження судових рішень захисником, самі по собі не можна вважати поважними причинами пропуску процесуального строку.

Інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження в клопотанні засудженого не наведено.

За таких обставин Суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження засудженим ОСОБА_4 судових рішень щодо нього.

Така позиція Суду узгоджується з висновками, викладеними у рішенні ЄСПЛ від 29 січня 2016 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), відповідно до якого ЄСПЛ вказав на порушення принципу правової визначеності та права на справедливий судовий розгляд за п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв'язку з тим, що національні суди, поновили пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин.

Таким чином, у силу п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню засудженому.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у задоволенні повторного клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2018 року.
Касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва