Справа №586/1407/18
Провадження № 1-кп/590/51/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 жовтня 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 15.11.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Середино-Будського району, с. Ромашкове, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10.11.2018 року приблизно о 12-00 год. ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_2 , перебував у себе вдома. Достовірно знаючи, що на полі за с. Чернацьке, Середино-Будського району, Сумської області, росте кукурудза, в нього виник раптовий умисел на її крадіжку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, ОСОБА_4 взяв у себе вдома один мішок з полімерного матеріалу білого кольору та дві сумки з полімерного матеріалу синього та чорного кольорів, після чого направився на вищевказане поле. Прийшовши на поле засіяне кукурудзою, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу скоїв крадіжку початків з зерном кукурудзи, попередньо очистивши їх від листя. Викрадені початки з зерном кукурудзи ОСОБА_4 поклав до одного мішку з полімерного матеріалу білого кольору та двох сумок з полімерного матеріалу синього та чорного кольорів, які він заздалегідь взяв у себе вдома. Надалі ОСОБА_4 одразу ж намагався покинути місце події з метою в подальшому використати викрадене для годування домашньої худоби.

Таким чином ОСОБА_4 виконав всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але повертаючись до себе додому з викраденим був виявлений працівниками Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області, у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
10.11.2018 року в ході проведення огляду місця події на полі біля с. Чернацьке Середино-Будського району, працівниками поліції виявлені та вилучені: один мішок з полімерного матеріалу білого кольору та дві сумки з полімерного матеріалу синього та чорного кольорів, наповнені початками з зерном кукурудзи загальною вагою 62 кг., вага зерна кукурудзи сорту ДКС 3939 (ACCELERON ELITE) 3-го класу без початків склала 55,18 кг..

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/3432е від 22.11.2018 року ринкова вартість 1 кг. зерна кукурудзи сорту ДКС 3939 (ACCELERON ELITE) 3-го класу станом на 10.11.2018 року складає 4,80 грн..

Таким чином ОСОБА_4 намагався завдати матеріальні збитки ТОВ ТПК «Агроінвест +» на загальну суму 264,87 грн. (4,80х55,18).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 10.11.2018 року приблизно о 12-00 год., перебуваючи у себе вдома, знаючи, що на полі за с. Чернацьке, Середино-Будського району, Сумської області, росте кукурудза вирішив вчинити її крадіжку. Взявши у себе вдома один мішок з полімерного матеріалу білого кольору та дві сумки з полімерного матеріалу синього та чорного кольорів, він направився на вищевказане поле. Прийшовши на поле засіяне кукурудзою, він скоїв крадіжку початків з зерном кукурудзи, попередньо очистивши їх від листя. Викрадені початки з зерном кукурудзи він поклав до одного мішку з полімерного матеріалу білого кольору та двох сумок з полімерного матеріалу синього та чорного кольорів. Надалі, він одразу ж намагався покинути місце події з метою в подальшому використати викрадене для годування домашньої худоби. Повертаючись до себе додому з викраденим, був виявлений працівниками Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 15, ч.1 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, що виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці).

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.55), раніше не судимий (а.с.56), за місцем проживання характеризується задовільно (а.с.54).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, враховуючи думку потерпілої сторони, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп. слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином:

-1 мішок з полімерного матеріалу білого кольору та дві сумки з полімерного матеріалу чорного та синього кольорів, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області знищити;

-початки з зерном кукурудзи загальною вагою 62 кг., передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ ТПК «Агроінвест +» ОСОБА_5 , вважати повернутими потерпілій стороні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи 19/119/11-1/3432е від 22.11.2018 року в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять ) грн. 00 коп..
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1