ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2195/19 Справа № 203/99/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001814 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:
- 21.02.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, рішенням Касаційного суду України від 12.12.2018 року змінено рішення Красногвардійського районного суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення та скасовано рішення Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2018 року,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років та 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років та 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарання у виді 1 місяця позбавлення волі, невідбутого за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2018 року, рішенням Касаційного суду України від 12.12.2018 року змінено рішення Красногвардійського районного суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення та скасовано рішення Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2018 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років та 3 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
ОСОБА_7 , 22.06.2017 приблизно о 10 год. 00 хв., знаходилася біля будинку № 2 по вул. Леоніда Стромцова в м. Дніпро, де побачила потерпілу ОСОБА_9 , після чого в неї виник злочинний умисел на відкрите викрадення її золотого ланцюжка з золотим кулоном у вигляді літери Т.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 22.06.2017 року приблизно о 10 год. 05 хв., знаходилася біля будинку АДРЕСА_3 , підійшла з переду до потерпілої ОСОБА_9 та зрівнявшись з потерпілою, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку, правою рукою зірвала з шиї останньої та заволоділа золотим ланцюжком 585 проби, довжиною 40 см, вагою 7,72 грами, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3685 від 15.11.2017 1064,27 грн. за 1 грам, загальною вартістю 8216,16 грн.; золотим кулоном у вигляді літери Т, 583 проби, вагою 2 грами, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3685 від 15.11.2017 1060,63 грн. за 1 грам, загальною вартістю 2121,26 грн., що належать ОСОБА_9 , чим спричинила матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 10337, 42 грн.
На вимогу потерпілої повернути викрадене майно ОСОБА_7 не реагувала, з місця вчинення кримінального правопорушення втекла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_7 29.06.2017 приблизно о 13 год. 45 хв., перебуваючи біля під`їзду № 1, розташованому в буд. 6 А по вул. Мостовій в м. Дніпро, побачила потерпілу ОСОБА_10 , після чого в неї виник злочинний умисел на відкрите викрадення її золотого ланцюжка з золотою підвіскою-хрестиком.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 29.06.2017 приблизно о 13 год. 47 хв., перебуваючи біля під`їзду № 1, розташованому в буд. 6 А по вул. Мостовій в м. Дніпро підбігла зі спини до потерпілої ОСОБА_10 та діючи відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку з шиї ОСОБА_10 зірвала та заволоділа золотим ланцюжком 585 проби, довжиною 54 см, вагою 10 грам, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4141 від 21.12.2017 1073,36 грн. за 1 грам, загальною вартістю 10 733, 60 грн.; підвіскою - хрестиком 583 проби, вагою приблизно 2 грами, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4141 від 21.12.2017 1069, 69 грн. за 1 грам, загальною вартістю 2139, 38 грн., що належать ОСОБА_10 , чим спричинила потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 12872,98 грн.
Так, ОСОБА_7 , виконала всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не змогла, з причин, що не залежали від її волі, так як потерпіла ОСОБА_10 почала чинити їй опір та золотий ланцюжок та підвіска-хрестик випали з рук ОСОБА_7 , після чого остання з місця вчинення кримінального правопорушення втекла.
Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2018 року, який змінено постановою Верховного Суду від 12.12.2018 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, таким чином максимальне покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України не може перевищувати 4 років, проте суд першої інстанції, всупереч вимогам, призначив покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілих, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, доведеність її вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим, судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх обґрунтованими.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 68 КК України та роз`ясненнями, які містяться у п. 6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Ці встановлені вимоги закону щодо обмеження максимального строку покарання за незакінчений злочин мають імперативний характер і тому суд зобов`язаний їх дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин, незалежно від характеру і тяжкості вчиненого діяння, обставин конкретної справи і даних про особу винного.
Суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. З вироку суду вбачається, що ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, яке перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що максимальне покарання ОСОБА_7 за вказаний злочин не може перевищувати 4 років позбавлення волі.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2018 року, який змінено постановою Верховного Суду від 12.12.2018 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою, що тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: