Справа № 487/1672/19
Провадження № 1-кп/487/470/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання: про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, які були під його чітким керівництвом та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, оскільки на теперішній час немає джерел доходу та припинив свою злочинну діяльність тільки після його затримання. Вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 528600 грн., відповідно до ухвали суду від 14.07.2018 року.

Про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, оскільки на теперішній час немає джерел доходу та припинив свою злочинну діяльність тільки після його затримання. Вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 528600 грн., відповідно до ухвали суду від 14.07.2018 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_13 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на не доведеність ризиків, просив змінити на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 ОСОБА_11 просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на те, що неможливе розглядати клопотання прокурора, у зв`язку з тим, що складено з порушенням норм КПК України, просила змінити на домашній арешт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ухвалами слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_9 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченими особливо тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинувачених, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, оскільки на теперішній час немає офіційних джерел доходу та припинили свою злочинну діяльність тільки після їх затримання.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки інші альтернативні запобіжні заходи, більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти наявним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню їх під вартою.
Отже, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Крім того, судом враховується практика ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Тому, клопотання захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`які задоволенню не підлягає, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
При цьому, безпідставні посилання прокурора у клопотанні щодо продовження можливості внесення обвинуваченими раніше визначеного розміру застави, оскільки згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строк дії застави, як запобіжного заходу, не передбачено.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених обов`язків задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 19.07.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 19.07.2019 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3