УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 191 000 000 004 86 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в :
Прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 120 191 000 000 004 86 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 Червоноармійська), будинок 44 та квартиру № 5, загальна площа 168,2 кв.м., адреса: місто Київ, вулиця Велика Васильківська (Червоноармійська), будинок 44.

Обгрунтовуючи доводи клопотання прокурором зазначено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 02.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у період 2007-2009 років, група осіб, діючи за попередньою змовою на території міста Києва, маючи на меті заволодіння чужим майном, під приводом укладення договорів позики та іпотеки з АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником є АТ «Укрсоцбанк»), не маючи наміру погашати заборгованість та передавати у власність банківської установи квартири АДРЕСА_2 , що стали предметом іпотечних договорів, шляхом зловживанням довірою незаконно заволоділи грошовими коштами та нерухомістю АТ «Укрсоцбанк» на загальну суму 465238,34 доларів США, 987991,80 Швейцарських франків, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим спричинили майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Постановою заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 15.07.2019 квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 000, 000, 000) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні

№ 0000486.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 000, 000, 000), на праві власності належать компанії «Коммандер 44 ЛТД» (COMMANDER 44 LTD), Співдружність Домініки, реєстраційний номер 18773 (він же 2015/ІВС 18773).

З метою забезпечення збереження речового доказу та подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, а також оскільки існує реальна загроза вчинення дій щодо відчуження вказаного нерухомого майна, прокурор просив накласти арешт на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

В судовому засідання прокурор підтримав доводи викладенні у клопотанні, просив клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не викликалися на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши доводи прокурора, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 02.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В рамках даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , з метою забезпечення збереження цього майна, як речового доказу, оскільки існують реальні ризики його відчуження.
Постановою заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 15.07.2019 квартири №№ 2, АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 000, 000, 000) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні

№ 0000486.

Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора нерухомого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання, що вказане майноє предметом кримінального правопорушення, а відтак вважаю, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речового доказу та що існують реальні ризики його відчуження, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Аналізуючи наведене, вважаю, що надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_6 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_7 ;

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_8 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2019.

Слідчий суддя: