Дата документу 16.07.2019 Справа № 320/767/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1244/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/767/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлове Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 11.05.2012 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.186 КК України, засуджений до 80 годин громадських робіт;
- 04.12.2012 Якимівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 198, 70 КК України засуджений на строк 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 19.06.2015 з Бердянської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання;
- 07.12.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України, засуджений на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.12 .2017 року звільнений від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання з 15 березня 2019 року, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в строк попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з моменту його затримання до набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено залишено без змін.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану злочином, в сумі 1250 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 25.12.2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_7 , в ході раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через вікно проник до господарчої будівлі, що розташована за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме:

- казан, чавунний з металевою ручкою в стані б/в вартістю 500 гривень;

- миску металеву, вартістю 100 гривень;

- колосники металеві з печі, вартістю 200 гривень;

- плиту чавунну в стані б/в вагою 15 кг, вартістю 500 гривень;

- 2 алюмінієві миски радянського виробництва об`ємом 10 літрів, вартістю 100 гривень кожна, загальною вартістю 200 гривень;

- гиря металева вагою 10 кг вартістю 100 гривень;

- газовий балон в стані б/в, бордового кольору, вартістю 250 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1850 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність його вини та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок в частині призначеного покарання, посилається на відсутність не погашених судимостей та інших обставин, які обтяжують покарання, а тому перешкоди для призначення меншого строку покарання відсутні. Також в апеляційній скарзі обвинувачений просить врахувати наявність у нього язви шлунку.

Враховуючи викладене апелянт просить вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв умисний корисливий злочин проти власності, який є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий, за місцем навчання та проживання характеризується негативно, на диспансерних обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, заподіяну матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував. Таким чином врахуванням всі обставини справи та особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства. Обрана міра покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Також при призначенні покарання судом враховано відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано та належним чином оцінені всі обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Щодо захворювання шлунку, на яке посилається апелянт у своїй скарзі, колегія суддів встановила, що ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції обвинуваченим не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у нього такого захворювання, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 травня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4