Справа № 393/217/19
Провадження №1-кп/403/62/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2019 р. Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника (адвокат): ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка по кримінальному провадженню за №0000036 від 21 лютого 2019 року за обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Монастириська Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, військовозобов`язаний, відповідно до п.5 ст.89 КК україни, такого, що не має судимості, не працює, без місця реєстрації проживання, жителя за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів, клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на на цілодобовий домашній арешт,- В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 21 лютого 2019 року біля 04.30 години, в стані алкогольного сп`яніння, у житловому будинку по АДРЕСА_1 , на грунті неприязненних відносин та ревнощів, умисно, наніс ОСОБА_6 кухонним ножем удар в область спини зліва, коли ОСОБА_6 схопив правою рукою лезо ножа, якого ОСОБА_5 відвів назад порізав йому руку, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи за №133 від 31 березня 2019 року причинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: проникаючого колото - різаного поранення поперекової ділянки зліва на рівні 1-поперекового хребця, з ушкодженням лівої нирки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в своєму клінічному перебігу та рубця, що є наслідком рани в ділянці між першим та другим пальцями правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я, чим вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів підлягає задоволенню. Клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає. У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового засідання у його відсутність. У судовому засіданні захисник (адвокат) ОСОБА_4 заперечує проти клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів, яке є необгрунтованим. Обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечує проти клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою на шістдесят днів. Просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Заслухавши учасників судового провадження, судом встановлено наступні обставини. Клопотання прокурора відповідає положенням ст.ст.184,199 КПК України. Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У кримінальному провадженню за обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КК України, відповідно до ч.4 ст.12 цього Кодексу, є тяжким злочином. Відповідно до ухвали слідчого судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2019 року, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з 16.30 год. 21 лютого 2019 року. Підозрюваному ОСОБА_5 не визначено заставу у кримінальному провадженні.

Із клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів слідує, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, тобто наявні ризики, передбаченні п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Вирішуючи клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів, судом враховуються наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, не працює, не має тісних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Таким чином, докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, надають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки. У справі ''Ілійков проти Болгарії'' від 26 липня 2001р. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів'.

У ст.5 Рекомендацій Комітету Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Згідно обвинувального акта, обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, перебував у стані алкогольного сп`яніння, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Таким чином, у кримінальному провадженню відсутні правові підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а отже, клопотання захисника (адвоката) ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 має кримінологічну характеристику, як особа, яка схильна до вчинення нових умисних правопорушень. Досліджені письмовими документами обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. При встановлених обставинах, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів підлягає задоволенню.

Частиною 4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 причинено згідно висновку судово медичного

експерта тілесні ушкодження. При встановлених обставинах, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_5 вчинив злочин із застосуванням насильства та причинив потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження. Керуючись ст.ст.177,178,197,199, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
По кримінальному провадженню за №0000036 від 21 лютого 2019 року за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів. Відмовити у клопотанні захисника (адвоката) ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на на цілодобовий домашній арешт.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , відповідно до ухвали слідчого судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2019 року, обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 16 год. 30 хв. 21 лютого 2019 року.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено включно по 16 год. 30 хв. 15 жовтня 2019 року. Обвинуваченому ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Монастириська Тернопільської області, без місця реєстрації проживання, жителя за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії цієї ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 визначити включно по 16 год. 30 хв. 13 грудня 2019 року.

Обвинуваченому ОСОБА_5 не визначати заставу у кримінальному провадженні.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області: ОСОБА_1