Справа № 727/9268/19
Провадження № 1-кп/727/389/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001902 від 25.08.2019 року по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 23.08.2019 р., приблизно 21.10 год., перебуваючи на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_2 , зайшов до приміщення кухні загального користування та скориставшись відсутністю сторонніх осіб і тим, що його ніхто не помічає, діючи умисно, з корисливих мотивів і метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, відчинив шафу, звідки викрав дві металеві каструлі (чавуни) округлої форми та консервацію літрову банку квасолі; після чого, з викраденим із місця вчинення злочину пішов, розпорядившись надалі вказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди, на загальну суму 1500 грн.

Надалі, продовжуючи протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_5 , цього ж дня, близько 23 години, прийшовши до свого будинку АДРЕСА_2 , зайшов до приміщення загального коридору і скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з метою збагачення, викрав два тканих килими, відповідно зеленого та червоного кольорів овальної форми, із якими з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1600 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, в порядку вимог ст.. 351 КПК України, надав покази в яких підтвердив обставини скоєння ним кримінальних правопорушень, викладені в установочній частині вироку, у вчиненому щиро розкаявся. Крім повного визнання своєї вини у вчиненні злочинів, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, повністю погодившись із пред`яленим обвинуваченням. У наданих показаннях не заперечував вчинення ним 23.08. 2019 року двох чавунних каструль, які відніс сусідці на продаж та двох банок варення і банки консервованої фасолі, які з`їв, а також викрадення двох килимів, які також відніс сусіду на продаж. В показах зазначив, що 23.08. 2019 року він вжив дві пляшки по 0.5л. горілки з знайомою і коли повертався додому вчинив крадіжки. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати, врахувати, що спрявши слідству у розкритті злочинів; попросив вибачення в потерпілої ОСОБА_4 і запевнив, що відшкодує їй усі завдані збитки.

Судом встановлено, що покази обвинуваченого надані в засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у правильності розуміння ОСОБА_5 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Вимоги ч. 3 ст. 349 КК України обвинуваченому в засіданні було роз`яснено.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце судового розгляду справи, суду потерпілою надано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просила, покарання ОСОБА_5 винести на розсуд суду.

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора та думку обвинуваченого, дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження можливо провести без участі потерпілої ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_4 під присягою в судовому засіданні надала покази про те, що знайома з батьками обвинуваченого, самого ОСОБА_5 знає з дитинства. 23 серпня п.р. до неї прийшов сусід і приніс належні їй дві чавунні каструлі, попросив подивитися чи в неї і ще щось не пропало. Коли вона прийшла на кухню загального користування і подивилася в шафу, яка не зачинялася, оскільки ніхто ні в кого ніколи нічого не бере, побачила, що відсутні консервації, варення, фасоль в банках і закрутки. Сусід на її запитання про каструлі відповів, що їх йому приніс ОСОБА_5 , після чого вона викликала працівників поліції.

Просила, суворо останнього не карати і не позбавляти його волі.

За результатами судового розгляду суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 з врахуванням з`ясованих в засіданні обставин знайшло своє підтвердження доведеністю вини обвинуваченого та дії ОСОБА_5 , вірно кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно (ч.2 ст. 185 КК України).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття і сприяння у розкритті злочину, визнання останнім вини у вчиненому.

Обставиною, встановленою в судовому засіданні, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Судом, за дослідженими матеріалами що характеризують особу обвинуваченого установлено, що ОСОБА_5 на обліку за місцем реєстрації у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше, не судимий, не працюючий.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, обставини які обтяжують і пом`якшують покарання ОСОБА_5 ; дані про його особу, з врахуванням думки потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 є можливим без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції передбаченої ст. 185 ч. 1, 185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі.

Суд, також враховує, що у правових позиціях (постановах від 10.07.2018р.; від 09.10. 2018 року (справа № 148/1211/15-к; справа № 756/4830/17-к), Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. При цьому, Верховним Судом зазначено, що формулювання пункту 1 частини 1статті 66 КК України, передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано.

Отже, виходячи, з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, із урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нового злочину, призначити покарання без ізоляції його від суспільства, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

При цьому, суд приймає до уваги, і висновки, викладені в правових позиціях Верховного Суду (постанова від 26.04.2018 р. (справа № 757/15167/15-к).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, засуджені особи можуть звільнятися від відбування основного покарання з випробуванням.

Згідно ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 04.07.2018 року № 688/788/15-к при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи». Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики, при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Згідно з частиною першою статті 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не застосовувалися; на даній стадії судового розгляду справи, прокурор не звертався з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відносно останнього, до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України відсутні. Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити згідно положень ст. 100 КПК України. Цивільний позов потерпілими подано не було.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання звільнити, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені пунктами 2 - 4 ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації філію Державної Установи «Центр пробації» у Чернівецькій області та повідомляти уповноважений орган з питань пробації - філію Державної Установи «Центр пробації» у Чернівецькій області про зміну місця проживання, роботи (у разі працевлаштування), а також обов`язку визначеного п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації - філії Державної Установи «Центр пробації» у Чернівецькій області.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Речовий доказ, за постановою слідчого від 26.08. 2019 року - дві металеві каструлі круглої форми, які були передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_3 повернути за належністю останній;

Речовий доказ за постановою слідчого від 26.08. 2019 року - два тканні килими овальної форми, зеленого і червоного кольорів, які були передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 , мешканки АДРЕСА_4 повернути за належністю останній.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Копію вироку, після його проголошення вручити стороні обвинувачення, стороні захисту.

С у д д я : ОСОБА_1