Справа №585/477/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/519/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернулась захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 з клопотанням про зарахування її підзахисному строку попереднього ув`язнення з 31 жовтня 2013 року до лютого 2014 року в строк відбуття покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання захисника ОСОБА_7 відмовлено з тих підстав, що зазначений у клопотанні період, про зарахування якого за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 надалі по тексту Закон № 838-VIII) просить захисник, не підлягає включенню у строк попереднього ув`язнення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких кожен окремо просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 задовольнити та зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31 жовтня 2013 року по 02 лютого 2014 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , посилаючись на приписи ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, вважає, що перебування її підзахисного в Київському слідчому ізоляторі у період з 31 жовтня 2013 року по 02 лютого 2014 року з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для подачі касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31.10.2013, якою залишено без змін вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2013 відносно її підзахисного, підлягає включенню до строку попереднього ув`язнення та має бути зарахований з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. На думку захисника, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що, на її переконання, призвело до постановлення незаконного та необгрунтованого судового рішення.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції мав достатньо правових підстав для зарахування у строк відбування покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2013 строк його перебування в Київському слідчому ізоляторі для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у період з 31 жовтня 2013 року по 02 лютого 2014 року за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. Крім того, вказує на невідповідність позиції прокурора, висловленої в судових дебатах щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , наведеній в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Положеннями ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 № 3352-XII з наступними змінами та доповненнями, встановлено, що попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2013 за ч.3 ст.307, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 9 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. Строк покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 14.05.2013 та зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.10.2012 по 13.05.2013 включно.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31.10.2013 вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2013 відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

Вирок суду набрав законної сили 31.10.2013.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.2014 вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2013 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31.10.2013 відносно ОСОБА_8 залишені без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової плати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_8 у допуску кримінальної справи щодо нього до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.2014 року.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 та ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.06.2018 ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2013 строк попереднього ув`язнення з 25.10.2012 до 31.10.2013 року та з 20.07.2014 по 21.08.2014 відповідно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Перебування засудженого ОСОБА_8 у Київському слідчому ізоляторі для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з 31.10.2013 (тобто після набрання вироком законної сили) по 02.02.2014 не є попереднім ув`язненням в розумінні ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та з урахуванням приписів ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII не підлягає включенню у строк попереднього ув`язнення, а тому доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про невідповідність позиції прокурора, висловленої в судових дебатах щодо часткового задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 , наведеній в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, як такі що не впливають на законність судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, а тому ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2019 є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни та скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.