УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, заявлене в рамках кримінального провадження №001937,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання, погоджене прокурором, про арешт тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №001937, відомості за яким внесено до ЄРДР 07.08.2019 року за ч.4 ст.296 КК України, за фактом вчинення хуліганських дій із застосуванням вогнепальної, холодної зброї за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході початкових оперативно-розшукових заходів було встановлено, що особи, які вчинили вказане кримінальне правопорушення, перебувають на території нічного клубу «Лабіринт» по вул.Харківська,3 в м.Дніпро. В зв`язку з чим, 07.08.2019 року в період часу з 16-25 г. по 18-39 г. на підставі ч.3 ст.233 КПК України було проведено обшук в приміщенні нічного клубу за зазначеною вище адресою, під час якого було вилучено системний блок (процесор) з написом «DVD» RV «disk», відеореєстратор з написом «DN-XVR 5116HS-X».
Посилаючись на те, що вказані речі було визнано речовими доказами, оскільки останні можуть містити інформацію з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження приміщення нічного клубу та його прилеглої території по вул.Харківська,3 в м.Дніпро, де збирались та переховувались особи, які вчинили злочин, а також можуть знаходитись знаряддя та предмети вчиненого злочину, слідчий просив накласти арешт на вилучене під час обшуку майно.
Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.
Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч.ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Звертаючись з клопотання про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 07.08.2019 року, який було проведено у відповідності до ч.3 ст.233 КПК України до постановлення відповідної ухвали слідчого судді, слідчий до клопотання не надав доказів тому, що в подальшому проведення вказаного обшуку було санкціоновано відповідною ухвалою слідчого судді в порядку, передбаченому ч.3 ст.233, ст.234 КПК України та, відповідно, доказів правомірності проведеного обшуку.
Також до клопотання не надано документи, які підтверджують право власності на вилучене майно та осіб, яким воно належить; необхідності арешту майна, з огляду на заборону, встановлену ч.2 ст.168 КПК України та за умови, що інформація, яка міститься у вилучених відеореєстраторі та системному блоці в електронному вигляді може бути отримана шляхом її копіювання.
За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання на підставі ч.3 ст.172 КПК України, як поданого без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170,171,172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, заявлене в рамках кримінального провадження №001937 повернути останньому для усунення недоліків протягом 72-х годин.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1