Справа № 308/4040/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/468/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.09.2019.

Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000018 - начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та накладено арештна вилучене в ході проведення обшуку від 23.08.2019 за адресою АДРЕСА_1 майно, а саме: посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті згідно додатку.

В іншій частині вимог клопотання - відмовлено.
Із клопотання прокурора про накладення арешту на майно від 30.08.2019 вбачається, що 28.03.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження №0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено схему умисного ухилення від сплати митних платежів при ввезенні на митну територію України та під час розмитнення високоліквідних товарів народного споживання за заниженою митною вартістю, із використанням підконтрольних суб`єктів господарювання та офшорних компаній, а також в подальшому їх реалізація на території України за готівкові кошти по ринковим цінам з відображенням в податковій та бухгалтерській звітності реалізацію за фактурною вартістю, в адресу суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, що ймовірно входять до складу транзитно -конвертаційних груп.
Одним з учасників зазначеної злочинної схеми виступає суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності - ТОВ «РЕГРАМ», (юридична адреса: м. Івано-Франківськ вул. Дністровська, 26, попередня юридична адреса: м. Дніпро вул. Берегова, 210/308), яким в період з 03.06.2018 по 23.01.2019, у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС, а саме на МП «Ужгород -центральний», здійснено 15 операцій з імпорту на митну територію України посуду, кухонних виробів, столових наборів, ручних побутових інструментів, тощо, загальною фактурною вартістю 11 731,6 тис. грн..

-2-

Згідно товаросупровідних документів, що подавались до митного оформлення, продавцем товару виступає компанія AKAMAR GROUP LP (Edinburgh, United Kingdom) в особі директора Denis Luther Antoine Yahnick, а згідно офіційного реєстру компаній Великобританії, її засновником є громадянин України ОСОБА_9 , 1966 року народження.
Безпосереднє постачання товару здійснювалось від угорської компанії TM-TM Kft (Zahony 4625 Kulterulet 041/7), власником якої є громадянин Угорщини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за наявною інформацією є фактичним власником імпортованого товару та одним із організаторів вищевказаної схеми мінімізації митних платежів та ухилення від сплати податків при ввезенні ТМЦ та їх подальшої реалізації на території України.
З січня 2019 року по теперішній час, ввезення на митну територію України аналогічного посуду, кухонних виробів, столових наборів, ручних побутових інструментів, тощо здійснюється через ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД», (юридична адреса м. Дніпро пр-т. Слобожанський, 40), яким у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС, а саме на МП «Ужгород -центральний», здійснено 14 операцій загальною фактурною вартістю 9 029,9 тис. грн..
Згідно товаросупровідних документів, що подавались до митного оформлення, продавцем товару виступає компанія LATTERBERG LP (Edinburgh, Scotland) в особі директора Rimvydas Giedra, а згідно офіційного реєстру компаній Великобританії, її засновником є громадянин України ОСОБА_11 , 1982 року народження. Безпосереднє постачання товару також здійснювалось від угорської компанії TM-TM Kft.
У всіх випадках декларування товарів, які імпортувались через ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД» здійснював ФОП ОСОБА_12 , рнокпп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Проведеним аналізом наявних баз даних встановлено, що ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД» відображають реалізацію імпортованих ТМЦ на наступні суб`єкти господарювання з ознаками фіктивності: ТОВ «АРХІЛАЯ», , ТОВ «ФІРМА «РІНО ГРУП», , ТОВ «АРАВАНА ТРЕЙД», , ТОВ «РАЯНДА», , ТОВ «ФІРМА «КАРТАЛ», , ТОВ «АДАЙКОМ», , ТОВ «ЕЛСОН ТРЕЙД», , ТОВ «БЮРОКРАТ ФОРС», , ПП «ІМПУЛЬС», та ТОВ «ІНТЕРСЕРВІС», . Окрім того, по ланцюгу постачання не прослідковується реалізація імпортованих ТМЦ до кінцевого споживача (обрив ланцюгу постачання на другому СГД).
Поряд з цим, проведеними заходами встановлено, що всі ТМЦ імпортовані через ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД» одразу після митного оформлення на МП «Ужгород -центральний» Закарпатської митниці ДФС були транспортовані та розвантажені на складські приміщення за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 30 (територія ТДВ «Ужгородський механічний завод»). Майже у всіх випадках процес розвантаження посуду контролює громадянин Угорщини ОСОБА_10 (має в користуванні автомобіль марки BMW 420, номерний знак НОМЕР_2 ), який в грудні 2018 року зареєструвався фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в ГУ ДФС у Закарпатській області (м. Ужгород), основний вид діяльності оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення, однак на даний час ним не декларується проведення будь-якої підприємницької діяльності (подає нульові звіти).
За наявною у органу досудового розслідування інформацією, з даного складського приміщення імпортований посуд реалізовується покупцям по всій території України за готівкові кошти та по ринковим цінам, які вдвічі вищі ніж відображено в бухгалтерському та податковому обліках ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД».

-3-

При цьому, фактично проведені операції щодо реалізації посуду не відображаються обліку жодного суб`єкта господарювання.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником домоволодіння, розташованого за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 30, є ТДВ «Ужгородський механічний завод».
23.08.2019 в рамках операцій «Бастіон», «Рубіж» на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного районного суду Закарпатської області від 14.08.2019 проведено обшук домоволодіння та території, що знаходиться за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 30. Під час обшуку виявлено та вилучено транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_3 , напівпричіп марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 та ключі до нього, чорнові записи, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106), а також посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті в кількості 13 772 наборів та одиниць найменувань.
Враховуючи викладене та те, що товарно-матеріальні цінності, які виявлено та вилучено в ході проведення обшуку складських приміщень за адресою АДРЕСА_1 , а саме: чорнові записи, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106), а також посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті згідно протоколу обшуку від 23.08.2019 відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і є речовими доказами у кримінальному провадженні, містять на собі відомості (назву товару, країну походження, технічні характеристики тощо), які необхідні органу досудового розслідування для проведення у кримінальному провадженні товарознавчої експертизи з метою встановлення їх ринкової вартості та встановлення сум податку несплачених митних платежів, а автомобіль марки «VOLVO» з напівпричіпом марки «Kogel» засобом його вчинення, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на вилучене відповідно до протоколу обшуку від 23.08.2019 майно.

Ухвала слідчого суддів частині задоволення клопотання прокурора мотивована тим, що в ході досудового розслідування встановлено схему умисного ухилення від сплати митних платежів при ввезенні на митну територію України та під час розмитнення високоліквідних товарів народного споживання за заниженою митною вартістю, із використанням підконтрольних суб`єктів господарювання та офшорних компаній, а також в подальшому їх реалізація на території України за готівкові кошти по ринковим цінам з відображенням в податковій та бухгалтерській звітності реалізацію за фактурною вартістю, в адресу суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, що ймовірно входять до складу транзитно-конвертаційних груп. Згідно наявної у органу досудового розслідування, учасниками зазначеної злочинної схеми виступають ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД», які відображають реалізацію імпортованих ТМЦ на наступні суб`єкти господарювання з ознаками фіктивності: ТОВ «АРХІЛАЯ», , ТОВ «ФІРМА «РІНО ГРУП», , ТОВ «АРАВАНА ТРЕЙД», , ТОВ «РАЯНДА», , ТОВ «ФІРМА «КАРТАЛ», , ТОВ «АДАЙКОМ», , ТОВ «ЕЛСОН ТРЕЙД», , ТОВ «БЮРОКРАТ ФОРС», , ПП «ІМПУЛЬС», та ТОВ «ІНТЕРСЕРВІС», . Окрім того, по ланцюгу постачання не прослідковується реалізація імпортованих ТМЦ до кінцевого споживача (обрив ланцюгу постачання на другому СГД).23.08.2019 року в ході проведення обшуку складських приміщень ФОП ОСОБА_13 орендованих у ТДВ «Ужгородський Механічний Завод» та території, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 30, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_3 , напівпричіп

-4-

марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 , та ключі до нього, чорнові записи, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106), а також посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті в кількості 13 772 наборів та одиниць найменувань. При цьому, із протоколу про проведення обшуку від 23.08.2019 вбачається, що виявлений під час його проведення посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті в кількості 13 772 наборів та одиниць найменувань згідно наданих супровідних документів належить ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД». Крім того, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що вилучені 23.08.2019 в ході обшуку товарно-матеріальні цінності (посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті) мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000018 від 28.03.2019, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, що відповідає вимогам ч.1 ст.170 КПК України. Приймаючи рішення, слідчий суддя не прийняв до уваги доводи адвоката ОСОБА_14 про те, що вилучені матеріальні цінності належать ФОП ОСОБА_13 , посилаючись на те, що будь-яких доказів належності майна останньому, слідчому судді надано не було.

В частині відмови в задоволенні клопотання прокурора, ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором не доведена необхідність накладення арешту на транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 , та ключі до нього, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106). До того ж вказані речі та транспортний засіб, який перебуває у володінні третьої особи, яка не є фігурантом даного кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність мети та підстав, які відповідали б критеріям передбаченим ст.170 КПК України, для накладення арешту на це майно.

В апеляційній скарзі, поданій захисником адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді від 04.09.2019 в частині накладення арешту на вилучене в ході проведення обшуку від 23.08.2019 майно за адресою АДРЕСА_1 та постановлення в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 зазначає про незаконність ухвали слідчого судді, допущені при розгляді клопотання неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що слідчим суддею порушено вимоги ст.ст.131, 170-173 КПК України, оскільки матеріали клопотання не містять постанови про визнання майна, про арешт якого ставив питання прокурор, речовими доказами у кримінальному провадженні. Також поза увагою слідчого судді залишено невідповідність майна критеріям зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки це майно перебувало у вільному обігу після його ввезення на територію України та розмитнено і було придбано ФОП ОСОБА_15 у законний спосіб, є його власністю і не містить на собі будь-яких слідів злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, відповідальність за яке пов`язана з несплатою податків. Також захисник звертає увагу на те, що об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України є грошові кошти, які підлягають сплаті як податки і збори, що також доводить необґрунтованість накладеного слідчим суддею арешту на посуд, кухонні набори та вироби, що не являється ні об`єктом, ні предметом кримінального правопорушення, що розслідується. Крім того, апелянт вказує на порушення вимог КПК України при проведенні обшуку складських приміщень за адресою АДРЕСА_1 , оскільки згідно ухвали слідчого судді

-5-

Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2019 дозвіл було надано на проведення обшуку складських приміщень, які використовують ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД», натомість безпосередньо в процесі проведення обшуку було встановлено, що вказані товариства не є орендарями цих приміщень і таке використовується іншим суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_15 , який не є фігурантом кримінального провадження №0000018 від 28.03.2019. Вказане свідчить про те, що обшук фактично було здійснено у суб`єкта господарювання, на який у слідчого органу відповідного дозволу суду не було. При цьому захисник зазначає, що дійсно ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 14.08.2019 містить дані про необхідність виявлення та вилучення товарів, які незаконно ввезені на територію України, разом з тим матеріали клопотання та правовстановлюючі на товар документи не свідчать про те,що вилучене в ході обшуку майно незаконно ввезено на територію України. Також вказує, що при вилученні товару зі складського приміщення, який прибув на територію складу в автомашині «VOLVO», н.з. НОМЕР_5 , напівпричіп марки «Kogel», н.з. НОМЕР_4 , було вилучено й інший товар, який також не мав відношення до даного кримінального провадження і являвся залишком товару, який був придбаний ФОП ОСОБА_15 раніше. Захисник ОСОБА_7 також звертає увагу, що слідчий уже звертався до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на майно, вилучене за результатами обшуку 23.08.2019 за адресою АДРЕСА_1 , яке ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було повернуто прокурору, як таке, що подане без дотримання вимог ст.171 КПК України. В подальшому прокурором було повторно подане аналогічне за змістом та мотивацією клопотання, тобто без усунення наведених слідчим суддею недоліків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, промову прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги та законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Тібароського Мішеля адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 КК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 04.09.2019 не відповідає.

-6-

Як вбачається з клопотання, у провадженні СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0000018 від 28.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку від 23.08.2019 за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 30, а саме: транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_16 та ключі до нього, чорнові записи, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106), а також посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті, що вилучені 23.08.2019 під час обшуку згідно додатку, які, як зазначено у клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Із ухвали від 04.09.2019 вбачається, що приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя виходив з положень ст.170 КПК України і вважав, що необхідність арешту такого, є доведеною .

Проте, такий висновок слідчого судді з приводу наявності підстав для часткового задоволення клопотання не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, або набуте злочинним шляхом тощо. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

-7-

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Проте, із аналізу змісту клопотання прокурора вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Окрім того, із витягу з Єдиного досудових розслідувань вбачається, що СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. Зокрема, було встановлено, що невстановлені особи з метою умисного ухилення від сплати митних платежів, організували схему ввезення на митну територію товарів, які не декларують в повному обсязі та ввозять вантажними автомобілями через митні пости Закарпатської митниці ДФС, що призвело до не надходження до державного бюджету коштів у значних розмірах. Зокрема 06.03.2019 через митний пост «Мукачево» ввозилися не задекларовані автозапчастини, світильники, перетворювачі сигналу, колонки та навушники транспортним засобом марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_6 з напівпричепом марки «CODER», д.н.з. НОМЕР_7 .
Диспозицією ч. 1 ст. 212 КК України передбачена відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Натомість, з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування не було надано жодних доказів того, що вилучене майно за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 30, а саме: транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_16 та ключі до нього, чорнові записи, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106), а також посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті, що вилучені 23.08.2019 під час обшуку згідно додатку в кількості 13 772 одиниць найменувань, були здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, зокрема, ухилення від сплати податків, та того, що вказане майно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Не містить клопотання прокурора відомостей і щодо конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном, як і відомості про їх відношення до кримінального провадження, що розслідується.
При цьому жодного доказу на підтвердження даних фактів, в тому числі, які вказували на існування обставин, які б підтверджували твердження прокурора і могли б слугувати підставою для накладення арешту на майно, в тому числі процесуальних документів про визнання такого речовими доказами у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212КК України, клопотання не містить.

-8-
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2019 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000018 від 28.03.2019 було надано дозвіл на проведення обшуку складських приміщень, які використовують ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД», що знаходяться за адресою м. Ужгород вул.Гагаріна, 30, що належить на праві власності ТДВ «Ужгородський механічний завод» транспортні засоби, що можуть знаходяться на вказаній території, з метою виявлення та вилучення товарів які незаконно ввезені на митну територію України посуду, кухонних виробів, столових наборів, ручних побутових інструментів та інші ТМЦ виробництва країни Китай та країн Євросоюзу), документів, що свідчать про походження, митне оформлення товарів, подальшу реалізацію на митній території України, зошитів чи документів із рукописними записами щодо дійсного походження товару та реалізації ТМЦ. А також, виявлення та вилучення тютюнових виробів без марок акцизного податку України.
Проте, із матеріалів судового провадження вбачається, що ТОВ «РЕГРАМ» та ТОВ «АМАЛІЯ ТРЕЙД», не є орендарями приміщень за адресою АДРЕСА_1 , і таке використовується іншим суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_15 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2019. Зазначене стверджується копіями видаткових накладних від 10.07.2019, 24.07.2019, 02.08.2019, 23.08.2019, договором оренди приміщення від 01.08.2019 та актом прийома передачі майна в користування від 01.08.2019.
З цих підстав, колегія суддів звертає увагу на те, що одним із способів отримання доказової інформації у кримінальному процесі є обшук, порядок на проведення якого регламентований ст.ст.234-236 КПК України, згідно яких вказаний обшук це слідча (розшукова) дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщення, місцевості й окремих осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочину, відшукання знаряддя злочину або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно ч.5 ст.236 КПК обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку, яка була визначена ухвалою слідчого судді від 14.08.2019.
Разом з тим, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, не містить аналізу та мотивів про те, які саме обставини, що підлягають встановленню під час кримінального провадження №0000018 від 28.03.2019, може довести вилучене за адресою АДРЕСА_1 , майно.
Крім того, із матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею арештовано майно, дозвіл на відшукання якого не давався і дані про те, що вилучене майно містить на собі будь-які сліди злочину чи є знаряддям скоєння кримінальних правопорушень, матеріали за клопотанням не містять.
Твердження слідчого судді про те, що слідчим доведено, що вилучене під час проведення обшуку вказане вище майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2019, колегія суддів вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Отже, слідчим суддею були порушені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вилучені 23.08.09 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 , майно.
Відповідно до ст. ст. 409 - 410 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу, зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

-9-

Також колегія суддів враховує, що незважаючи на тривалий час розслідування кримінального провадження №0000018 від 28.03.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, жодній особі не повідомлено про підозру та не призначена експертиза, необхідністю якої прокурор обґрунтовував своє клопотання, що свідчить про відсутність фактичних даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_17 належним йому майном.
Крім того, а ні з клопотання прокурора, а ні з ухвали слідчого судді, не можливо зробити висновку про доказове значення вилученого майна, за відсутності даних про умови та навіть місце його майбутньої реалізації.
Таким чином, постановляючи ухвалу про арешт вилученого в ході проведення обшуку від 23.08.2019 за адресою АДРЕСА_1 майна згідно додатку, слідчий суддя не дотримався вимог ч.2 і ч.4 ст.173 КПК, не врахував можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, а також того, що суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та не встановивши можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, незаконно наклав арешт на майно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_15 , який не є підозрюваним або обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2019, що суттєво ускладнило його підприємницьку (господарську) діяльність.
Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, про яке ставиться питання у клопотанні прокурора, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику Європейського суду з прав людини на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Таким чином, хоча втручання держави в право володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, й здійснено на підставі кримінального процесуального закону, однак без достатніх на те підстав та у спосіб, що суттєво обмежує правомірну підприємницьку (господарську) діяльність товариства, а тому таке втручання не є виправданим, так як воно хоча і було здійснене з метою задоволення «суспільного інтересу» (перевірки заяви про вчинення злочину), але за відсутності об`єктивної необхідності в цьому.
Крім того, втручання у право власності було здійснено слідчим суддею без дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами підприємства (власника майна Тібаровського Мішеля), яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
На переконання колегії суддів, досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт її майна у встановлений спосіб, цілком можливо, а застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно майна є занадто надмірними і більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

-10-

Таким чином, не дотримавшись вимог ст.ст.131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяла учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін;2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.09.2019 якою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2019 та накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку від 23.08.2019 за адресою АДРЕСА_1 майно згідно додатку скасувати.
У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2019 про накладення арешту на вилучене майно за адресою АДРЕСА_1 , а саме: транспортний засіб марки «VOLVO», номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_16 та ключі до нього, , чорнові записи, відео реєстратор марки «@Jhua» DHI-HCVR5104C-S2 (s/n1jo408apaer57h5), сплітер модель «Step4Net», роутер марки «WF2419E» (с/н900106), а також посуд, кухонні набори, кухонні вироби, столові набори в асортименті, що вилучені 23.08.2019 під час обшуку згідно додатку - відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: