Номер провадження: 11-кп/813/1452/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003448 від 25 квітня 2014 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2019 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 22 жовтня 2019 року

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжних захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_9 перебуває під вартою з 25 лютого 2015 року, за цей час у нього значно погіршився стан здоров`я, а в умовах слідчого ізолятору він не має можливості отримувати необхідну медичну допомогу. Також захисник зазначив, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання в с.Мар`янівка Ширяївського району Одеської області, до затримання проживав з цивільною дружиною та її чотирма дітьми, які знаходились на утриманні ОСОБА_9 . Крім того захисник наголосив, що суд в своїй ухвалі не навів переконливих фактів, які б обґрунтовували необхідність подальшого тримання ОСОБА_9 під вартою.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційний розгляд може бути проведений без участі учасників кримінального провадження та без фіксації процесу технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13 червня 2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал суду першої інстанції щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Київським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003448 від 25 квітня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146; ч.3 ст.185; ч.3 ст.28, ч.5 ст.185; ч.4 ст.187; ч.4 ст.189; ст.257; ч.1 ст.263; ч.1 ст.309; ч.3 ст.357, а тому на даному етапі кримінального провадження питання щодо обґрунтованості обвинувачення, оцінки доказів та встановлення вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Оскаржуваною ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23 серпня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися і на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні №0003448 судом першої інстанції не здійснені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Разом з тим ОСОБА_9 обвинувачується, в тому числі, і у вчинення ряду особливо тяжких злочинів, за які йому загрожує покарання понад 10 років позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що не теперішній час не зменшився і продовжує існувати ризик його переховування від правосуддя.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, на території України він не зареєстрований та не має міцних соціальних зв`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні у ОСОБА_9 знаходиться його цивільна дружина та її чотири дитини апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а сам обвинувачений з 2015 року перебуває під вартою, до затримання ніде не працював та не мав законних джерел доходу, а отже він об`єктивно не має можливості утримувати вказаних осіб.

Також апеляційний суд вважає, що не зменшився і продовжує існувати ризик, що обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на факт погіршення стану здоров`я ОСОБА_9 та необхідності його лікування у спеціальних медичних закладах не може бути прийнято до уваги, оскільки не підтверджується відповідними доказами у виді медичних висновків, обстежень, призначень тощо.

На думку суду апеляційної інстанції, все вищевикладене в своїй сукупності свідчить про те, що до теперішнього часу не відпали та не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а суд першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а суд першої інстанції дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника Нестеренка , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 23 серпня 2019 року, якою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003448 від 25 квітня 2014 року був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_9 в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 22 жовтня 2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4