Дата документу 10.12.2019 Справа № 554/2385/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України,-

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він «перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ з 2008 року, згідно наказу УМВС України в Полтавській області №72 о/с від 05.05.2008 Призначений на посаду помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Полтавського РВ ГУМВС України в Полтавській області, маючи спеціальне звання «молодший сержант міліції», в силу займаної посади, як представник влади, будучи відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» службовою особою правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади та виконуючи свої службові обов`язки, повинен здійснювати їх на принципах законності та поваги до особи і в повсякденній діяльності керуватися ст.21 та ст. 28 Конституції України згідно яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Виконувати вимоги Закону України «Про міліцію», який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, а саме ст. 1 Закону, згідно якої міліція , захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян; ст. 2 Закону згідно якої основними завданнями міліції зокрема є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; ст.З Закону, яка визначає принципи діяльності міліції, зокрема діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням; ст.4 Закону, яка визначає правову основу діяльності міліції, а саме правовою основою є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку; ст. 5 Закону, яка визначає діяльність міліції та права громадян, окрема міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань; ст. 10 Закону, яка визначає основні обов`язки міліції, зокрема міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; ст. 12 Закону, яка визначає умови і межі застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і вогнепальної зброї, зокрема міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк; ст. 13 Закону, згідно якої працівники міліції, зокрема, мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків. Дотримуватись вимог ст. З Загальної декларації прав людини 1948 року відповідно до якої, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність; ст. 5 Декларації якою передбачено, що ніхто не повинен зазнавати тортур, або жорстокого, нелюдського, або такого, що принижує його гідність, поводження і покарання; ст. 9 Декларації, якою передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.Діяти відповідно до вимог ст. 4 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, згідно якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню; ст. 5 Конвенції, якою передбачено, що кожен маг право на свободу та особисту недоторканність. 1 Іікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Дотримуватись вимог ст. 4 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», відповідно до якої, оперативно-розшукова діяльність грунтується на принципах законності, дотримання прав і свобод людини, взаємодії з органами управління і населенням.Порушуючи дану ним 30.05.2008 ророку Присягу працівника органів внутрішніх справ Укращи - завжди суворо дотримуватися Конституції України та чинного законодавства, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, в супереч інтересам служби, дискредитуючи МВС, як державний орган виконавчої влади, перевищуючи надані йому повноваження, явно виходячи за межі наданих йому прав, умисно, вчинив дії, які не мав права виконувати, разом із старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Полтавського РВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
До Полтавського РВ ГУ МВС України 29.11.2009 року о 23 год. 40 хв. надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_6 про те, що невідомі особи знаходяться поблизу гаражу її сусідів в АДРЕСА_3 та вчиняють крадіжку. Вказане повідомлення зареєстровано в Журналі реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчинені або готуються (далі ЖРЗПЗ) під №4776. Наступного дня в ЖРЗПЗ під №4784 зареєстровано повідомлення громадянина ОСОБА_7 про викрадення з гаражу в с. Розсошенці Полтавського в ніч на 30.11.2009 року його майна, а саме скутера «Ямаха» та візка. Проведення дослідної перевірки в порядку ст.97 КПК України (в редакції 1960 року) за вказаними фактами начальником сектору карного розшуку Полтавського РВ ОСОБА_8 доручено оперативним працівникам райвідділу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . За результатами проведення 30.11.2009 року оперативно-розшукових заходів встановлено, що до вчинення зазначеного злочину можуть бути причетні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_11 перебуває у квартирі АДРЕСА_4 де мешкає його сестра ОСОБА_13 , розташованій в буд. АДРЕСА_3 .
ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Полтавського РВ ГУМВС України в Полтавській області разом із помічником дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Полтавського РВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , 30.11.2009 року за відсутності підстав передбачених ст.262 КУпАП щодо адміністративного затримання особи при вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі працівника міліції та ст. 106 КПК України (в редакції 1960) щодо затримання особи за підозрою у вчиненні злочину, оскільки кримінальну справу за фактом таємного викрадення майна у ОСОБА_7 було порушено лише 25.12.2009 року, безпідставно, близько 19 год. 50 хв. затримали громадянина ОСОБА_14 в кв. АДРЕСА_5 та доставили близько 20 години, на автомобілі ОСОБА_15 , до Полтавського райвідділу міліції, який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Луценка, 19-А.

Припаркувавши автомобіль на автостоянці зліва від входу до Полтавського РВ ГУМВС України в Полтавській області, ОСОБА_16 вийшов із-за керма автомобіля, відкрив задні ліві двері автомобіля та наказав ОСОБА_11 , який сидів на задньому сидінні, виходити з автомобіля. ОСОБА_5 в цей час вийшов з переднього пасажирського сидіння. Підійшовши до багажника автомобіля, ОСОБА_5 та ОСОБА_16 наказали ОСОБА_11 зупинитися та підняти руки в гору на рівні свого обличчя. ОСОБА_11 виконав наказ працівників міліції, підняв одягнуті в наручники руки на рівні свого обличчя. У цей час ОСОБА_16 , перевищуючи повноваження по застосуванню заходів фізичного впливу, передбачених ст. 12 ЗУ «Про міліцію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, одночасно із ОСОБА_5 з великою силою безпідставно нанесли по одному удару рукою в область тулуба потерпілого ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_5 наніс удар у лівий бік, а ОСОБА_16 у правий бік потерпілого ОСОБА_11 .

Внаслідок таких протиправних дій з боку ОСОБА_15 та ОСОБА_5 потерпілий втратив свідомість та упав обличчям на асфальт проїжджої частини вулиці Луценка в м. Полтаві.

У подальшому, ОСОБА_16 побіг до райвідділу де взяв пляшку з водою, повернувся та разом із ОСОБА_5 стали приводити до свідомості потерпілого ОСОБА_11 поливаючи на обличчя воду, після чого завели останнього у приміщення Полтавського райвідділу міліції.

Внаслідок спричинених ударів та подальшого падіння ОСОБА_11 згідно висновку експерта №1 104-а від 27.01.2010 у останнього виявлені тілесні ушкодження, які можливо розділити на три умовних групи: «...ДРУГА група: забійна рана нідборіддя...»

За викладених вище обставин ОСОБА_4 обвинувачується за ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством відносно потерпілого у вигляді умисного завдання удару, за відсутності ознак катування, вчинене групою осіб без попередньої змови.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_17 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, мотивуючи, що строки притягнення його до кримінальної відповідальності наразі витекли.

В судовому засіданні вони це клопотання підтримали.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.
Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.
У відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло: десять років у разі вчинення тяжкого злочину (п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, кримінальне провадження закривається ухвалою суду у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Отже, у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього кодексу, суд зобов`язаний безумовно закрити провадження у справі.
Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, яке інкриміноване стороною обвинувачення ОСОБА_4 , передбачене ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 365 КК України, визначає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років та відноситься до тяжких, тому строки давності притягнення до відповідальності за ним складають 10 років із дня вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи, що із дня інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення- 30.11.2009 року минуло більше 10 років, строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України витекли, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а провадження у справі закриттю.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, 350, 372 КПК України, ч. 1 ст. 49 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів із дня її проголошення.
Повний текст постанови складений 10.12.2019 року.

Суддя ОСОБА_1