Справа № 314/3216/19
Провадження № 1-в/314/993/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Дівічинський район, Азербайджан, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1)30.09.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 204, ст. 75 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

По даній справі засуджений: 06.12.2016 року вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 2 роки.
Початок строку: 14.05.2018 року, кінець строку: 14.05.2020 року,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився за станом його здоров`я.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає, що засуджений не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 11.04.2019 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізованій туберкульозній лікарні (№ 55).

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи засуджений ОСОБА_3 за весь період відбування покарання має лише стягнення, яке не погашене у встановленому законом порядку, при цьому заохочень взагалі не має, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз. До робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов згідно ст. 118 КВК України ставиться байдуже.

Також в характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_3 відповідно до ст. 123 КВК України не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, не бер участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з чим, у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

09.08.2019