Справа № 478/1461/19 Провадження № 1-в/478/306/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2019 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
представника спостережної комісії ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською виправною колонією № 93 спільне подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 Миколаївської області та голови спостережної комісії при Казанківській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, українця. громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, -
В с т а н о в и в:
Вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 03.08.2011 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України та на підставі ст.ст.70, 71 КК України призначено покарання у виді 3 роки 8 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31.10.2013 року, ОСОБА_6 було звільнено умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 21 день.

Вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 08.10.2015 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70, ст.71 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі Казанківська виправна колонія (№ 93).

На момент розгляду клопотання засуджений відбув 3 років 10 місяців 7 днів. Невідбутий строк складає 1 рік 1 місяць 18 днів.

Начальник Казанківської виправної колонії № 93 та голова спостережної комісії при Казанківській РДА звернулися до суду із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від покарання, вказуючи на те, що засуджений ОСОБА_6 фактично відбув 3/4 призначеного строку покарання, позитивно ставиться до праці, за що має ряд заохочень та довів своє виправлення.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Казанківської ВК № 93, представника спостережної комісії, засудженого та думку прокурора, які підтримали подання, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст.81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.

Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно наданих матеріалів особової справи, ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості та тяжкі злочини, неодноразово судимий, раніше звільнявся судом умовно-достроково (31.10.2013 року), однак продовжив вчиняти умисні, в тому числі тяжкі злочини під час невідбутої частини покарання (з лютого 2014 року по січень 2015 року).
Відповідно до витягу з протоколу № 11 від 24.05.2018 року, ОСОБА_6 було відмовлено в застосовані ст.101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення, оскільки він не завжди здатний до самокерованої та прово-слухняної поведінки.

Постановою № 13 від 15.01.2019 року, на ОСОБА_6 було накладено стягнення у виді догани, у зв`язку з виготовленим електричної спіралі, тобто порушенням режиму утримання.

Відповідно до витягу з протоколу № 5 від 18.03.2019 року, ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, оскільки він не завжди здатний до самокерованої та провослухняної поведінки.

З досліджених характеристик Казанківської ВК № 93 від 02.05.2018 року та 18.03.2019 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 після прибуття до колонії для відбування виконання покарання був розподілений до відділення № 3 та працевлаштований прибиральником медичної частини житлової зони установи виконання покарань, до роботи ставиться позитивно. Він намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного виконання не має. У скоєному злочині на вказані вище дати розкаювався частково, визначену судом міру вважав занадто суворою. У відносинах з представниками адміністрації був ввічливий, проте виконував їх законні вимоги тільки під контролем. Загальноосвітній рівень не підвищував, на заходи виховного впливу мав посередню реакцію, не завжди врахував для себе правильні висновки. Участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймав. У колективі засуджених був скритним, брехливим, дружні стосунки підтримував з особами різної спрямованості. Зовні не завжди виглядав охайно, вимог санітарії та гігієни дотримувався тільки під контролем.

Відповідно до довідки Казанківської ВК № 93 від 15.05.2019 року, ОСОБА_6 з 19.03.2019 року почав приймати участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

За весь час відбуття покарання, відповідно до довідки від 28.08.2019 року, до ОСОБА_6 було застосовано сім заохочень та одне стягнення, яке знято 22.04.2019 року.

Згідно характеристики від 28.08.2019 року, з 03 червня 2019 року ОСОБА_6 було переведено до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштовано вантажником. Засуджений ОСОБА_6 дотримується правил пожежної безпеки та безпеки праці, дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується, виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт ставиться позитивно та подає приклад іншим засудженим. У скоєному злочині розкаюється, міру покарання вважає справедливою. У відносинах з представниками ввічливий та тактовний, законні вимоги виконує без контролю. На профілактичному обліку не перебуває. На заходи виховного впливу реагує позитивно. У колективі засуджених відкритий, не конфліктний, товариським, підтримує зв`язки із засудженими позитивної спрямованості.

Оцінюючи встановлені судом обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що процес позитивних змін у засудженого ОСОБА_6 хоча й розпочався, проте є нетривалим (лише з травня 2019 року).
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, неодноразових судимостей, продовження вчинення умисних тяжких злочинів під час попереднього умовно-дострокового звільнення, дає підстави вважати про неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, у зв`язку з чим, подання про умовно - дострокове звільнення не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:
В задоволенні спільного подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голови спостережної комісії при Казанківській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1