справа №176/1048/18
провадження №1-кс/176/441/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників процесу: особи, що подала клопотання ОСОБА_3 , прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води, клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду за вх. 5512/19 від 06 червня 2019 року надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому він просить скасувати арешт майна: автомобіля марки ВАЗ 21061, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 жовтого кольору, накладений в кримінальному провадженні.
У своєму клопотанні зазначив, що йому належить автомобіль марки ВАЗ 21061, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 жовтого кольору, яким користувався його батько ОСОБА_5 .
16.03.2018 року вищезазначений автомобіль під керування батька було зупинено працівниками поліції та під час огляду автомобіля в багажнику і в салоні було виявлено дроти жил.
За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000250 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України.
В даному кримінальному провадженні було накладено арешт на вищезазначений автомобіль.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено ряд експертиз.
Оскільки арешт накладався з метою проведення експертиз і експертизи вже проведено, вважає, що на даний момент вже відпала необхідність в утриманні даного автомобіля. Подальше утримання автомобіля буде порушувати його право на мирне володіння його майном, а тому він просить скасувати арешт майна.
В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, пославшись на обставини викладені в клопотанні.

Слідчий Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровський області, належним чином повідомлений про день та час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.

Прокурор в кримінальному провадженні вважав клопотання не обгрунтовним.

Дослідив матеріали клопотання, підстави наведені в ньому та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 16.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за №00000250 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України.

Слідчий Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 року клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки марки ВАЗ 21061, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , та який на підставі довіреності перебуває у володінні і користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , вилучений слідчим СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час огляду місця події 16.03.2018 року.
У даному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Жовтоводського міського суду від 18.05.2018 року було проведено обшук автомобіля марки ВАЗ 21061, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого були виявлені та вилучені шматки кабелю, які в подальшому було опечатано та поміщено до спеціального пакету Національної поліції.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України,тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином, можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки ВАЗ 21061, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 жовтого кольору, буде мати доказове значення у сукупності з іншими здобутими доказами для з`ясування та встановлення обставин події за цим фактом, оскільки є відносним та допустимим речовим доказом у справі, щодо якого існують підстави вважати, що він міг бути використаний як знаряддя вчинення злочину, який містить на собі сліди чи інші відомості, які можуть потребувати ще в подальшому, у тому числі і експертного дослідження, для з`ясування та перевірки обставин, як такий може бути доказом у кримінальному провадженні, у тому числі для встановлення причетної особи, то за цих обставин слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно у даному кримінальному провадженні накладений обґрунтовано, та оскільки досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню не завершене, то й потреба у скасуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження на цей час не відпала, а тому підстави для скасування арешту майна відсутні.

Враховуючи те, що на даний час потреба у накладенні арешту не відпала, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1