Справа № 202/3184/19
Провадження № 1-кс/202/5649/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

22 травня 2019 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, який народився в м. Поті, Грузії, маючого неповну середню освіту, неодруженого, офіційно непрацюючого, маючого неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстрованого на території України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000725 від 02 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , знаходячись в невстановленому слідством місці та в невстановлений слідством час, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, вступив в попередню змову з невстановленою слідством особою, розподіливши між собою ролі в скоєнні злочину.
Здійснюючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 02.05.2019 року приблизно об 11 год. 30 хв. разом з невстановленою слідством особою, прибув на автомобілі «Мерседес С-200» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 до будинку АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу зайшли до під`їзду вищевказаного будинку. Перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , невстановлена слідством особа, згідно відведеної їй ролі в скоєнні злочину, залишився на сходовому майданчику при вході в під`їзд, щоб у випадку появи людей, повідомити співучасника злочину ОСОБА_5 , який в цей час згідно відведеної йому ролі в скоєнні злочину, піднявся на перший поверх вищевказаного будинку, де шляхом підбору ключа, відкрив замок вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , проник у вищевказану квартиру, де діючи за попередньою змовою групою осіб, таємно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, що належить останньому, а саме: планшет та грошові кошти в розмірі 10 000,00 гривень, та став їх утримувати при собі.
Але в цей час, злочинні дії ОСОБА_5 та невстановленої слідством особи, були помічені потерпілим ОСОБА_10 , та бажаючи відволікти увагу останнього, почав кричати та штовхатися, тобто застосовував фізичну силу з метою уникнення затримання на місці вчинення злочину. В ході цього протистояння з потерпілим ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, з викраденими грошовими коштами в розмірі 10 000,00 гривень покинули під`їзд будинку АДРЕСА_2 , сіли в салон автомобіля «Мерседес С-200» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , та з місця скоєння злочину зникли.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 186 КК України.
21 травня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
22 травня 2019 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий в обґрунтування клопотання зазначив про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу слідчого судді на те, що запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначаючи про недоведеність прокурором існування ризиків, зазначених у клопотанні та просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000725, дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, на чому наполягає слідчий у клопотанні та яке підтримав прокурор, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який, у відповідності до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.
Слідчий суддя приймає до уваги існування ризику, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, згідно якого підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.186 КК України, однак вказаному ризику можливо запобігти шляхом заборони залишати житло та покладення відповідного контролю на органи внутрішніх справ за місцем його фактичного проживання.
Разом з тим слідчому судді належними доказами не доведено існування інших ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Положеннями ч. 2 ст. 194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Слідчий суддя враховує, що твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину, що не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року, Європейський суд з прав людини, вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, слідчий суддя доходить до висновку, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, вважаю, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не було доведено неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстким.
Так, у відповідності до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак при цьому слід також враховувати особисті обставини його життя, а саме те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, має на утриманні трьох дітей, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, приходжу до висновку про необхідність відмови в задоволення клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби за місцем його фактичного за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, поклавши на ОСОБА_5 , такі обов`язки:
1) Прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
3) не залишати місце фактичного проживання, а саме квартиру АДРЕСА_4 без дозволу слідчого, прокурора, або суду у період часу з 19 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин.
4) повідомляти слідчого прокурора або суду про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали до 19 липня 2019 року.
Ухвалу про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби передати для виконання до органу національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1