Справа № 645/6807/19
Провадження № 1-кс/645/3174/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002592 від 25.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

28.10.2019 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого, погодженого із прокурором, в якому слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб «Peugeot 230L» державний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб «Toyota Camry» без державного номеру, транспортний засіб «Nissan maxima» без державного номеру, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_3 ; дозволити майно, на яке накладено арешт, зберігати у камері зберігання речових доказів та на території Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт інспектора УПП в Харківській області ОСОБА_4 , про те, що 25.10.2019 приблизно о 00:50 год було зупинено транспортний засіб Peugeot 230L д.н. НОМЕР_1 , водій якого пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при перевірці якого було встановлено ознаки можливої підробки.

За даним фактом Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002521 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

25.10.2019 року в період часу з 01:18 год. по 02:00 год. було проведено огляд місця події, а саме ділянку місцевості, що розташована по проїжджій частині біля будинку 144 по пр-ту Московському в м. Харкові, де було виявлено та вилучено транспортний засіб «Peugeot 230L» державний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб «Toyota Camry» без державного номеру, транспортний засіб «Nissan maxima» без державного номеру, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_3 .

Вище вказані вилучені вище вказані предмети визначені речовим доказом.

Таким чином, потреби досудового розслідування в отриманні майна та документів, вилучених під час огляду місця події 25.10.2019 року, може бути використане під час досудового розслідування та судового розгляду для встановлення обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, а також збереження речового доказу, неможливо задовольнити без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, пояснила що на даний час вилучені в ході огляду автомобілі не мають ніякого доказового значення в рамках даного кримінального провадження та підстав для накладення на них арешту на даний час у слідчого не має.

В судове засідання володілець майна не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши надані докази, встановив, що Немишлянським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0002592 від 25.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

25.10.2019 року проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована по проїжджій частині біля будинку 144 по пр. Московському в м. Харкові, з 01.18 год. до 02.00 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 25.10.2019 року вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 3-4).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про застосування заходів забезпечення у виді арешту майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення, та яке повинно містити конкретні відомості, в межах відкритого кримінального провадження.

Слідчим доведено, що зазначені в клопотанні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у вказаній частині в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Немишлянським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002592 від 25.10.2019 року за ч. 4 ст. 358 КК України, згідно короткого викладу обставин якого, до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт інспектора УПП в Харківській області ОСОБА_4 про те, що 25.10.2019 року приблизно о 05:38 год було зупинено транспортний засіб Peugeot 230L д.н. НОМЕР_1 , водій якого пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при перевірці якого було встановлено ознаки можливої підробки (а.с. 2).

Диспозиція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як зазначено вище, 25.10.2019 року проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована по проїжджій частині біля будинку 144 по пр-ту Московському в м. Харкові, де з 01:18 год. по 02:00 год. було виявлено та вилучено транспортний засіб «Peugeot 230L» державний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб «Toyota Camry» без державного номеру, транспортний засіб «Nissan maxima» без державного номеру, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_3 (а.с. 3-4).

Однак, даних, що вказані транспортні засоби мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, слідчому судді не надані.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Стороною обвинувачення, у вказаній частині клопотання не доведено, що вказані транспортні засоби мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться у вказаній частині клопотання слідчого, не доведено його значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, у вказаній частині задоволенню не підлягає.

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що вказані транспортні засоби відповідають критеріям ст. 98 КПК України. Інші підстави для накладення арешту, передбачені статтею 170 КПК України, на вказані транспортні засоби стороною обвинувачення не були встановлені та не відображені у тексті клопотання.

Захід забезпечення у виді арешту вказаних транспортних засобів не може бути застосований у даному кримінальному провадженні, відкритому саме за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки виходить за межі відкритого кримінального провадження. Більш того, накладення арешту на транспортні засоби позбавить можливості використовувати їх за призначенням, однак, слідчим не надано даних, що такий спосіб арешту майна потрібен для виконання завдань кримінального провадження та найменш обтяжливим для власника цього майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення клопотання у вказаній частині, оскільки слідчим не зазначено в клопотанні та не доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказані транспортні засоби, за встановлених вище обставин, мають значення для досудового розслідування, та можуть бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даному клопотанні, оскільки правові підстави для арешту майна у вказаній частині відсутні. З вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення у вказаній частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , помістити для зберігання до камери схову Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Невельського, 1/32.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено 31.10.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1