Справа № 740/4885/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/445/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2019 про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_6 про арешт належного ОСОБА_7 та сільськогосподарському ТОВ «РІД» майна,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

адвоката ОСОБА_10

скаржника ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

17 жовтня 2019 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області звернулася ОСОБА_6 з клопотанням про арешт належного ОСОБА_7 та сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «РIД» майна: комбайна зернозбирального Сlass Тисаnо 570, виробництва фірми Сlass (належного на праві власності СТОВ «РIД» на підставі договору купівлі-продажу вiд 27.04.2017 № СL.04.17 142 Б) в межах суми цивільного позову 2 845 606,49 грн, матеріального збитку, завданого внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2019 клопотання ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення вказане клопотання, слідчий суддя вказав, що оскільки відповідно до вимог КПК під час досудового розслідування не встановлено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення чи матеріальної відповідальності юридичної особи і у кримінальному провадженні №0001747 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.194, ст.356 КК України, жодній особі повідомлено про підозру у їх вчиненні не було, підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, відсутні.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, постановити нову ухвалу, якою її клопотання задовольнити та накласти арешт.

Вказує, що сукупність доданих до клопотання матеріалів вказує на наявність обґрунтованої підозри, потерпілою стороною в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов та надано достатньо даних на обґрунтування його розміру. Накладення арешту на вказане майно необхідне з метою забезпечення позову та відшкодування збитків.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, слідчого, які вказували на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 та сільськогосподарському ТОВ «РІД», вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Так, мотивуючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про накладення арешту на майно належить ОСОБА_7 та сільськогосподарському ТОВ «РІД», саме комбайну зернозбирального Class Tucano 570, виробництво фірми Class, слідчий суддя дослідив всі обставини справи з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб..

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Оскільки арешт у згаданому вище кримінальному провадженні може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що не встановлено можливих суб`єктів, на майно яких процесуальний закон надає право накласти арешт.

Матеріали кримінального провадження не містять відомості щодо пред`явлення підозри ОСОБА_7 , та учасники судового розгляду не заперечили стосовно цього. Прокурором зазначено, що наразі відсутні достатні підстави для пред`явлення підозри.

З врахування наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу слідчого судді такою, що відповідає вимогам законодавства.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 170, 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2019 про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_6 про арешт належного ОСОБА_7 та сільськогосподарському ТОВ «РІД» майна без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4