Справа № 758/2199/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1530/19 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року, якою задоволено клопотання обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, студента 2-го курсу Національного університету харчових технологій, малолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

про звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України закрито.
Вирішено питання стосовно речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно з ухвалою суду першої інстанції, 13 березня 2018 року, близько 19 години 05 хвилин, ОСОБА_7 перебував поблизу станції метрополітену «Тараса Шевченка» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

У нього виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме учнівського квитка, який він зберігав з метою отримання права на безкоштовний проїзд в громадському транспорті.
Реалізуючи злочинний умисел, 13 березня 2018 року, близько 19 години 10 хвилин, він проходив через контрольно-пропускний пункт на станції метро «Тараса Шевченка» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті пред`явив працівнику УП в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві завідомо підроблений учнівський квиток № 116, виданий 05.09.2017 суспільно - гуманітарною гімназією № 176 м. Києва, тим самим використав завідомо підроблений документ, після чого був запрошений до службового приміщення вказаної станції метро працівником поліції, де у подальшому учнівський квиток було вилучено.
Згідно відповіді зі спеціалізованої школи І ступеня з поглибленим вивченням іспанської мови суспільно-гуманітарна гімназія № 176 ім. Мігеля Де Сервантеса Сааведри м. Києва № 19 від 18.01.2019 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не навчався у вказаному учбовому закладі та вказаний учнівський квиток йому не видавався.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18.03.2019 задоволено клопотання ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям. ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям. Кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить в ході апеляційного розгляду дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18.03.2019 щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що обов`язковими складовими правомірного застосування ст. 45 КК України є активне сприяння винною особою розкриттю злочину і повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Однак, в ході судового розгляду не здобуто відомостей щодо активного сприяння обвинуваченого розкриттю злочину. Факт використання підробленого документа та сприяння у його підробці самостійно виявлено правоохоронними органами. Будь-якої значної допомоги у розкритті даних кримінальних правопорушень обвинувачений не надавав. У судовому рішенні відсутнє посилання на те, в чому саме полягає активне сприяння ОСОБА_7 у розкритті злочину.
Незаконно звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 45 КК України, суд жодним чином не обґрунтував наявність всіх обов`язкових умов для такого звільнення, вичерпний перелік яких зазначено в ст. 45 КК України. Місцевий суд в оскаржуваній ухвалі лише обмежився їх перерахуванням.
Тому, на думку прокурора, будь-яких даних які б свідчили про наявність у сукупності щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину матеріали провадження не містять, а тому суд незаконно застосував до обвинуваченого ст. 45 КК України, яка не підлягала застосуванню. Тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін,

пояснення захисника ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством, розділом ІХ, передбачені правові підстави та порядок звільнення осіб від кримінальної відповідальності, зокрема у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст.45 КК України.

За змістом ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Тобто, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. При цьому, активне сприяння - це добровільні дії особи, що вчинила злочин, спрямовані на допомогу органам досудового розслідування у встановленні знарядь, засобів, співучасників вчиненого злочину, а також інших обставин, які мають кримінально-правове чи кримінально-процесуальне значення для розслідування та розкриття злочину.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2018 року у справі №759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжую чого злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст.45 КК України.
Положеннями ч.4 ст.286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути клопотання.
Згідно сформульованою судової практики застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, при вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд під час підготовчого судового засідання або судового розгляду повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Під час розгляду кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.
Як установлено судом і знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд першої інстанції переконався, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 дійсно мало місце, діяння містить склад злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та врахував, що відповідно до ст.12 КК України даний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, будь-якої шкоди, в розумінні ст.45 КК України, ОСОБА_7 не заподіяно, збитків не завдано.
Отже, за наявності підстав, передбачених ст.45 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закрив кримінальне провадження.
Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі, то вони є немотивованими та нічим не підтвердженими, при цьому, підстави звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, зазначені в ухвалі суду, під сумнів учасниками судового провадження не ставилися.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється у тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.
Під активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Таким чином, прокурор не навів жодних доводів, які б спростували наведені в ухвалі суду висновки щодо щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину обвинуваченим.
Даних, які б свідчили, що у даному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а тому ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4