Постанова

Іменем України
14 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 182/7380/15-к

провадження № 51-6214км18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника цивільного

відповідача ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (далі ТОВ «Транс-Сервіс-1») ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000647, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Ухвалено звільнити ОСОБА_8 від відбування основного та додаткового покарань на підставі п. «г» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПАТ ««Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») на користь

ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 92 536,63 грн, моральної шкоди 5000 грн, а всього 97 536,63 грн.
Ухвалено стягнути з ТОВ «Транс-Сервіс-1» на користь ОСОБА_9

195 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 задоволено частково.

Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди: 50 000 грн з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 296 765 грн з ТОВ «Транс-Сервіс-1».

Ухвалено зобов`язати ОСОБА_10 після відшкодування збитків передати пошкоджений автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель ATEGO, д.н.з НОМЕР_1 , ТОВ Транс-Сервіс-1». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як зазначено у вироку, 06 липня 2015 року близько 03:00 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «MAN TGA 18.440», д.н.з. НОМЕР_2 ,

з напівпричепом цистерною «BODEX KIS 3W-S», д.н.з.

НОМЕР_3 , під час руху по 48 км + 400 м автошляху «Р-73» Нікопольського району Дніпропетровської області зі сторони м. Нікополя в напрямку

м. Дніпропетровська, проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, змінив напрямок свого руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з автомобілем «MERSEDES-BENZ ATEGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія

ОСОБА_11 , який рухався по своїй смузі для руху.
Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; пасажири автомобіля «MERSEDES- BENZ ATEGO» ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, заподіяло потерпілим тяжке та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 22 березня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 змінив: зменшив суму у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнутої з ТОВ «Транс-Сервіс-1», на користь ОСОБА_10 на 18 000 грн. Постановив стягнути з

ТОВ «Транс-Сервіс-1» на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 278 765 грн. У іншій частині вирок судущодо

ОСОБА_8 залишив без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» ОСОБА_7 ставить вимоги змінити ухвалу суду апеляційної інстанції в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 через істотні порушення норм кримінального процесуального закону. Просить стягнути на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди: 150 000 грн з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 178 765 грн з ТОВ «Транс-Сервіс-1». Вважає, що судом апеляційної інстанції не було надано правової оцінки договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № К040481

від 05 вересня 2014 року, який укладено з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а також не враховано норм ст. 6 Закону України «Про страхування» та ст. 1194 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга представника цивільного відповідача не підлягає задоволенню.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу.
Іншим учасникам було належним чином повідомлено про судовий розгляд, але в судове засідання вони не з`явилися.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Верховний Суд звертає увагу, що суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК України),

і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити вирок або ухвалу.
У ч. 1 ст. 408 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Проте, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою цивільного відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1», апеляційний суд зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

В апеляційній скарзі цивільний відповідач стверджував, що під час вирішення питання по цивільному позову суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини, які стосуються цивільного позову, належним чином не дослідив і не оцінив відповідних доказів. Цивільний відповідач, зокрема, зазначив, що суд першої інстанції на порушення вимог кримінального процесуального закону не дослідив надану разом із запереченнями на цивільний позов ОСОБА_10 копію договору № К040481 від 5 вересня 2014 року. Цивільний відповідач вважав, що міськрайонний суд помилково не врахував ст. 1194 ЦК України та, вирішуючи позов ОСОБА_10 , неправильно стягнув зТОВ «Транс-Сервіс-1» 100 000 грн, які належало стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Суд апеляційної інстанції ці доводи цивільного відповідача залишив поза увагою.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).
За ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як убачається з копії договору № К040481 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів

від 5 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп та ТОВ «Транс-Сервіс-1», останнє застрахувало автомобіль «MAN TGA 18.440», д.н.з. НОМЕР_2 ,зі страховим лімітом

100 процентів страхової суми (за договором 100 000 грн).
У п. 3 договору № К040481 зазначено, що майнові інтереси Страхувальника (ТОВ «Транс-Сервіс-1»), що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної Страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну Третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час експлуатації забезпеченого ним транспортного засобу.

Таким чином, вирішуючи цивільний позов та стягуючи на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 296 765 грн з ТОВ «Транс-Сервіс-1», суд не врахував вимог Закону України «Про страхування», ст. 1194 ЦК України, стягнувши з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» тільки 50 000 грн за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АI/7161041 від 29 травня 2014 року),не звернув увагу на існування договору № К040481 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 5 вересня 2014 року.
Належним чином не перевіривши доводів цивільного відповідача

в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про зміну вироку місцевого суду щодо ОСОБА_8 лише у частині зменшення суми матеріальної шкоди, стягнутої з ТОВ «Транс-Сервіс-1», на користь ОСОБА_10 на 18 000 грн.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин касаційна скарга представника цивільного відповідача

ТОВ «Транс-Сервіс-1» ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи цивільного відповідача в апеляційній скарзі та прийняти рішення, яке відповідатиме вимогам закону.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника цивільного відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3