Дата документу 10.10.2019 Справа № 323/4123/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1591/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №323/4123/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 серпня 2019 року про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Юліївка Запорізького району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.289 КК України (далі КК) на підставі ч.4 ст.289 КК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення інкримінованого йому злочину з добровільним зізнанням про його вчинення до правоохоронних органів не з`являвся, а розповів про це співробітнику поліції, який приїхав до нього додому з метою перевірки останнього на причетність до вчинення злочину. А тому підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.289 КК відсутні. Покази обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_9 повністю спростовують факт позитивної посткримінальної поведінки обвинуваченого і вказують лише на наявність в його діях обставин, які пом`якшують покарання, передбачених ч.1 ст.66 КК, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та добровільного відшкодування завданих збитків.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що в провадженні суду перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження захисник ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.289 КК.

Суд задовольнив дане клопотання, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності. Під час незаконного заволодіння транспортним засобом не було застосоване будь-яке насильство до потерпілої чи погроза такого насильства. Обвинувачений ОСОБА_7 сам добровільно одразу повідомив працівника поліції про скоєний ним злочин, розповів де знаходиться викрадений мотоцикл, що дозволило працівникам правоохоронних органів відразу повернути транспортний засіб потерпілій. Даних про те, що ОСОБА_7 сповістив правоохоронні органи про вчинення злочину вже після того, як про факт вчинення саме ним злочину стало відомо правоохоронним органам, матеріали провадження не містять.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку наявні всі умови, передбачені ч.4 ст.289 КК, для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.289 КК.

Прокурор, вимагаючи в апеляційній скарзі скасувати дане рішення суду, виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення інкримінованого йому злочину з добровільним зізнанням про його вчинення до правоохоронних органів не з`являвся, а розповів про це співробітнику поліції, який приїхав до нього додому з метою перевірки останнього на причетність до вчинення злочину. А тому, на переконання прокурора, підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.289 КК відсутні.

Проте колегія суддів не може погодитися із такими доводами та вимогами прокурора з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.289 КК звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Аналіз конструкції ч.4 ст.289 КК вказує, що цією нормою встановлено спеціальний вид звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.289 КК та визначено чотири умови його застосування: 1) вчинення вперше незаконного заволодіння транспортним засобом, крім випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства; 2) добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам; 3) повернення транспортного засобу власнику; 4) повне відшкодування завданих збитків.

Причому у ч.4 ст.289 КК не вказано на обов`язкову послідовність вчинення відповідних дій, які складають умови застосування цього виду звільнення.

Відтак послідовність вчинення відповідних дій не може впливати на застосування судом до особи ч.4 ст.289 КК, оскільки цей спеціальний вид звільнення є імперативним та безумовним і пов`язаний з позитивною посткримінальною поведінкою винного.

Для встановлення такої умови як добровільна заява в правоохоронні органи про вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом визначальним є підтвердження добровільності заяви винної особи до правоохоронного органу та проміжок часу, у який це відбулося (дві складові цієї умови).

Вказана вище умова означає, що особа без будь-якого зовнішнього примусу безпосередньо або за допомогою інших осіб добровільно в будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою засобів зв`язку тощо) повідомляє правоохоронним органам про те, що нею вчинене незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому ініціатива може виходити не лише від винного, але й від інших осіб, наприклад, його родичів чи близьких. Однак саме рішення про добровільну заяву винний повинен прийняти самостійно, усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення (суб`єктивний критерій добровільності).

Оскільки законом не зазначено, коли саме особа має пред`явити заяву про вчинений злочин правоохоронним органам, тому можна вважати, що добровільну заяву в правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення (юридичний факт, що за наявності інших умов припиняє відповідні кримінально-правові відносини) винний має зробити тільки в певний проміжок часу. Початковим моментом при цьому є вчинення особою злочину, передбаченого ст.289 КК, а кінцевим моментом є час, з якого особі достеменно стало відомо про її викриття правоохоронними органами, що не пов`язане з її добровільними діями щодо повернення транспортного засобу власнику та відшкодуванням завданих збитків, але до вручення особі письмового повідомлення про підозру (часовий критерій добровільності).

Таким чином, встановлення факту добровільності подання заяви винною особою до правоохоронного органу про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 КК, має відбуватись з урахуванням усіх обставин такого повідомлення шляхом з`ясування суб`єктивного та часового критеріїв добровільності вчинення цих дій.

Із показань потерпілої у суді встановлено, що, заявивши про зникнення мотоцикла до поліції, вона зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_7 , але він сказав, що не знає де мотоцикл. Однак після приїзду дільничного інспектора ОСОБА_7 зателефонував їй сам та сказав, що це він викрав мотоцикл. Транспортний засіб їй було повернуто, майнових претензій до обвинуваченого вона не має.

Крім того, свідок ОСОБА_9 начальник сектору карного розшуку Оріхівського ВП підтвердив, що після надходження від потерпілої повідомлення про викрадення мотоцикла він виїхав на місце події. Під час розмови з потерпілою було встановлено коло її знайомих і родичем, серед яких був і ОСОБА_7 . Приїхавши до ОСОБА_7 , він запитав у нього чи відомо йому хто викрав мотоцикл, на що ОСОБА_7 одразу сказав, що це він викрав мотоцикл та вказав, де він знаходиться. При цьому свідок зазначив, що на момент розмови з ОСОБА_7 йому не було відомо про причетність обвинуваченого до вчиненого злочину.

Такі ж обставини розповів у суді і обвинувачений ОСОБА_7 , який пояснив, що на наступний день після скоєного злочину до нього прийшов дільничний інспектор та поцікавився, чи він не знає, хто викрав мотоцикл. На що він одразу добровільно зізнався дільничному інспектору в скоєному та вказав, де саме знаходиться мотоцикл.

Отже, врахувавши зазначені покази потерпілої, свідка та обвинуваченого, з`ясувавши суб`єктивний та часовий критерій добровільності подання заяви про вчинення злочину, суд першої інстанції правильно встановив факт добровільності повідомлення обвинуваченим ОСОБА_7 правоохоронного органу про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК. Дана обставина у сукупності із відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_7 судимостей, вчинення ним злочину без застосування будь-якого насильства до потерпілої чи погроз такого насильства, повернення транспортного засобу потерпілій і повного відшкодування завданих збитків є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що в даному випадку є всі умови, передбачені ч.4 ст.289 КК, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Доводи апеляційної скарги прокурора правильність даних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.289 КК України на підставі ч.4 ст.289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4