ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8056/16-к
провадження № 1-кп/753/106/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011889 з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 12.07.2017 року обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено в розшук, а судове провадження - зупинено, строк дії якої було подовжено ухвалою від 24.09.2019 року.

26.09.2019 року обвинуваченого ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції та доставлено до суду для вирішення клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор клопотання підтримав, при цьому посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, про що свідчить той факт, що останній тривалий час перебував у розшуку, незаконний вплив на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 , думку якої підтримав обвинувачений, категорично заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість. Вказувала, що ОСОБА_5 не переховувався від суду, повістки останньому не вручались.

З показань допитаної з ініціативи сторони захисту в судовому засіданні в якості свідка матері обвинуваченого - ОСОБА_6 вбачається, що обвинувачений завжди з`являвся до суду, при цьому він проживає по АДРЕСА_1 . Також вказувала, що потерпілий обмовив сина.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , як заходу забезпечення кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ від 26.06.1991 року у справі «Летельє проти Франції» суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. Розглядаючи скаргу у справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року ЄСПЛ підкреслив, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів». У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальше тримання під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57).

На думку суду, відомості, викладені в обвинувальному акті та Реєстрі матеріалів досудового розслідування в своїй сукупності можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення.

При цьому судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, обвинувачений, відносно якого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без дозволу суду змінив місце проживання, що підтвердила допитана в судовому засіданні свідок, та, будщучи достовірно обізнаним про те, що відносно нього в суді на розгляді перебуває кримінальне провадження, в судові засідання без поважних причин не з`являвся.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним ризик переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим суд вважає не доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки будь-яких даних на його підтвердження стороною обвинувачення не подано.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на потерпілого та свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд, з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 наразі перебуває на стадії розгляду, вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на вказаних осіб, які безпосередньо судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті, є реальним.

Даних, які би свідчили про безумовну неможливість утримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я - немає.

Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Крім того, будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинуваченого - немає.

Також судом не встановлено наявності таких міцних соціальних зв`язків, які би переважали встановлені судом ризики.

Разом з тим, що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то суд вважає за необхідне визначити розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважаючи, що внесення вказаної суми грошей забезпечить виконання обвинуваченим зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду. Одночасно з цим, з урахуванням встановлених судом ризиків суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Крім того, під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема: направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження. При цьому відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.
Згідно з положеннями ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Як вбачається з обвинувального акту, інкримінований обвинуваченому злочин вчинено за адресою: м. Львів, вул. Газова, 26, що територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва.

З огляду на викладене, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 підлягає направленню до Київського апеляційного суду для внесення подання до Верховного Суду для вирішення питання щодо підсудності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 34, 314, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 листопада 2019 року включно.

Час тримання під вартою відраховувати з часу фактичного затримання, тобто з 26.09.2019 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визначеному ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», що становить 153 680 грн. на відповідний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання документа, що підтверджує сплату, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи та утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України - направити до Київського апеляційного суду для внесення подання до Верховного Суду щодо визначення підсудності вказаного кримінального провадження.

Ухвалу в частині запобіжного заходу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя