У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , про застосування щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню доньку, з середньою освітою, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 1 від 11.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав від невстановленої досудовим розслідуванням особи одноразовий протитанковий гранатомет «РПГ-26» маркування «254-18-91» «ОКФОЛ», «7820», «533-09- -1» із реактивним кумулятивним пострілом (боеприпасом) та в подальшому умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігав та носив вказаний гранатомет з боєприпасом при собі до 04.00 години 24 серпня 2019 року, доки не використав його, здійснивши постріл в будівлю супермаркету Горобчик», що розташований в с. Ганичі вул. Народна,122 Тячівського району після чого з місця події зник.

У відповідності до висновку балістичної експертизи №12/99 від 11.09.2019 металеві предмети, які були вилучені в приміщенні супермаркету Горобчик», є ймовірними фрагментами від реактивного кумулятивного пострілу протитанкового гранатомета РПГ-26 «Аглень» або («РПГ-22» Нетто»), приведеного в дію. Металеві частини від пострілу, а саме: залишки від стартового двигуна, головна частина та фрагменти корпуса реактивного кумулятивного пострілу є складовими частинами боєприпасу, ймовірно фрагментами від реактивного кумулятивного пострілу протитанкового гранатомета РПГ-26 «Ангель» або («РПГ-22» «Нетто»). Постріл від гранатомета був виготовлений промисловим способом.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, тобто як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 24 серпня 2019 року близько 04 години ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території грального майданчику дитячого навчального закладу розташованого в АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою пошкодження майна, усвідомлюючи загально небезпечність способу вчинення своїх протиправних дій, здійснив пострілі з ручного протитанкового гранатомета моделі «РПГ-26» маркування « НОМЕР_1 » «ОКФОЛ», «7820», «533-09-91» по будівлі супермаркету «Горобчик», розташованого в АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватному підприємцю, мешканцю АДРЕСА_4 . Внаслідок вибуху пошкоджено вхідні двері до супермаркету та частково пошкоджено зовнішнє декоративне покриття стін біля дверей супермаркету, в результаті чого потерпілому завдано матеріальної шкоди.

У відповідності до висновку молекулярно-генетичної експертизи №19/10/1-769/СЕ/19 від 26.11.2019 генетичні ознаки клітин, виявлених на недопалках цигарок вилучених 24.08.2019 в ході огляду місця події, а саме території дошкільного навчального закладу, який розташований за адресою: с. Ганичі, вул..Народна, 148, Тячівського району збігаються з генетичними ознаками клітин виявлених на фільтрі недопалка з під сигарети «MARLBORO» об`єкт №2) з яким контактував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.194 КК України, тобто умисне пошкодження майна, вчинене шляхом вибуху та загально небезпечним способом. Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.194 КК України, у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та сисному пошкодженні майна, вчиненому шляхом вибуху та загальнонебезпечним способом.

11.06.2019 розпочато досудове розслідування за фактом пошкодження належного ОСОБА_8 автомобіля «Мерседес 508Д», д.н.з. НОМЕР_2 способом підпалу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру і досудових розслідувань слідчим відділенням Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 0000151. 16.08.2019 розпочато досудове розслідування за фактом пошкодження належної ОСОБА_8 будівлі складського приміщення ФОП « ОСОБА_9 » і способом підпалу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 194 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділенням Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 0000227.

24.08.2019 розпочато досудове розслідування за фактом пошкодження належної ОСОБА_8 будівлі складського приміщення супермаркету «Горобчик» способом пострілу із гранатомету, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділенням Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 0000236. Постановою прокурора Закарпатської області вказані кримінальні провадження об`єднані та подальше здійснення досудового розслідуванням доручено слідчим слідчого управління ГУНП в Закарпатській області.

28.11.2019 ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Тож, з метою забезпечення виконання підозрюваним п вкладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам незаконно впливати на інших співучасників злочину та продовжити вчиняти інші злочини, орган досудового розслідування просить обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор заявив, що по іншому кримінальному провадженні, що перебуває в провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 оголошений в розшук.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням такого під вартою, оскільки наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду не має, на його утриманні перебуває неповнолітня донька.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України..

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 24.08.2019, висновком балістичної експертизи №12/99 від 11.09.2019, висновком молекулярно-генетичної експертизи вилучених речових доказів від 26.11.2019, протоколом допиту потерпілого від 24.08.2019.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , зазначений прокурором ризик того, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше, знайшов своє підтвердження. Так, згідно з довідки на особу МВС України, ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст. 309 КК України, а щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, обвинувальний акт перебуває на розгляді в Свалявському районному суді.

Крім того, на думку слідчого судді існує ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.
Інші ризики, заявлені прокурором, не знайшли свого достатнього обґрунтування під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного ОСОБА_5 від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків, оскільки неодноразове притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, свідчить про його небажання зійти зі злочинного шляху.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, при цьому на його утриманні перебуває неповнолітня донька.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії», Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, згідно з обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 , такий вчинив постріл з гранатомету в центрі населеного пункту, способом небезпечним для життя і здоров`я невизначеної кількості людей.

Тому, у розглядуваному випадку, привілеює суспільний інтерес, що виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, підстави для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , та небезпечний для невизначеного кола осіб спосіб вчинення таких, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та що у разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 26 січня 2020 року о 16 годині 40 хвилин.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначено до 26 січня 2020 року 16 години 40 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1