Справа № 495/149/19
№ провадження 1-кс/495/2522/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру в порядку ст. 303 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
07.05.2019 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду зі скаргою у якій просить:
- скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 04.01.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України;
- зобов`язати слідчого ОСОБА_9 та прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_10 негайно вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 04.01.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України в рамках кримінального провадження № 000036, внесеного до ЄРДР 04.01.2019 року.
Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що в провадженні Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №000036, внесеного до ЄРДР 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
04.01.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої).
Заявник вважає вказане повідомлення про підозру необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та невідповідністю вимогам ст. 277 КПК України, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази, які свідчать про наявність прямого умислу у ОСОБА_4 на здійснення нападу на ОСОБА_8 з метою заволодіння його сумкою-барсеткою.
Також в матеріалах кримінального провадження міститься заява самого потерпілого від 31.01.2019 року у якій останній просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 на підставі примирення сторін, стверджуючи про виключно побутовий конфлікт між ними.
На підставі наведеного просить скаргу задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 доводи скарги підтримали, наполягали на її задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаюсь на те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України повістю підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.
Потерпілий ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення скарги.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги належить відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 9 КПК України задекларовано, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В судовому засіданні встановлено, в провадженні Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №000036, внесеного до ЄРДР 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Так 04.01.2019 року слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Частиною першою ст.5 КПК України визначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Повідомлення про підозру є процесуальною дією, спрямованою на реалізацію функцій та завдань досудового розслідування, що полягає у складенні повідомлення про підозру, вручені повідомлення про підозру особі відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а також роз`ясненні підозрюваному його прав та надання можливості їх втілення у рамках кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судовим розглядом не здобуто доказів порушення ст.ст. 276, 277 КПК України, що слугувало б скасуванням повідомленої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.
Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованим, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, здобутими під час досудового розслідування.
Підстави, на які посилається заявник у своїй скарзі, не були доведені ним при розгляду скарги.
Слідчий суддя констатує, що докази у даному випадку не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але вони повинні бути достатніми, щоб виправдати розслідування щодо нього або висунення йому обвинувачення.
При цьому, слідчий суддя вважає, що наведені органом досудового розслідування факти у повідомленні про підозру від 04.01.2019 року потенційно можуть переконати в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення за наведених обставин, оскільки вимога розумної підозри підтверджується наявністю сукупних доказів, які об`єктивно пов`язують дії ОСОБА_4 із наведеними у ній обставинами.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно не має претензій будь-якого характеру відносно підозрюваного ОСОБА_4 , однак на думку слідчого судді це не є безумовною підставою для скасування повідомлення про підозру у відношенні ОСОБА_4 .
Крім того ОСОБА_8 пояснив, що покази, які він давав як потерпілий, він змінювати не має наміру.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно повязують підозрюваного з певним злочином.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у ній [Рекомендація Rec (2004)61259].
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Абрамян проти Росії», відповідно до якої Суд зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, хоч основною статті 6 Конвенції стосовно розгляду кримінальних справ полягає в забезпеченні справедливого судового розгляду «судом», компетентним установити обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення», це не означає, що ця стаття не стосується досудового провадження, (ріш. у справі «Шабельник проти України», п. 52921). Таким чином, вимоги ст. 6 Конвенції можуть також бути застосованими ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (ріш. у справах «Imbrioscia v. Switzerlland» n.36922, «Яременко проти України», n. 85, «Шабельник проти України», n. 52, «Lisica v. Croatia», n. 47923).
Положеннями ч.1 ст.303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 , який в інтересах ОСОБА_4 не було доведено наявності достатніх та обґрунтованих підстав вважати повідомлення слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України ОСОБА_4 безпідставним, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 42, 45-47, 276-278, 303 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволені скарги ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру в порядку ст. 303 КПК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя