печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000513 про відмову у задоволення клопотання про визнання потерпілим, та постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000487 про відмову у задоволення клопотання про визнання потерпілим та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
08.08.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000513 про відмову у задоволення клопотання про визнання потерпілим, та постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000487 про відмову у задоволення клопотання про визнання потерпілим.

Вказану постанову вважає безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальних провадженнях №0000513 та №0000487 та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про права та обов`язки.

Особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явилася. Судове повідомлення про розгляд провадження повернулося на адресу суду у зв`язку з вибуттям останнього з ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Слідчий у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000513, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч..1 ст.127, ч.1 ст.365 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513.

Крім того встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000487, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Так, в оскаржуваних постановах слідчий вказує, що в ході досудового розслідування не здобуто даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що виключає можливість надання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування.

Слідчий суддя погоджується з такими доводами та вважає, що зазначене вказує на відсутність в органу досудового розслідування підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальних провадженнях №0000513 та №0000487, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000513 про відмову у задоволення клопотання про визнання потерпілим, та постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000487 про відмову у задоволення клопотання про визнання потерпілим та зобов`язати вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1