Справа № 393/579/17
Провадження № 1-кп/390/89/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" вересня 2019 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження № 0000316 від 31.10.2016, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з повною вищою освітою за спеціальністю «Лікувальна справа» та кваліфікацією лікаря, працюючого на посаді лікаря ортопеда-травматолога Новгородківської ЦРЛ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що обіймаючи з лютого 2006 року і до теперішнього часу посаду лікаря ортопеда-травматолога Новгородківської ЦРЛ, являючись медичним працівником, всупереч п. «а» ст.78 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до якого медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобігати і лікувати захворювання, надавати своєчасну і кваліфіковану медичну і лікарську допомогу, в червні 2016 року допустив неналежне виконання своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, при наступних обставинах.

Близько 06.00 год. 28.06.2016 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , гострим кінцем сапи пошкодила сухожилля правої ноги, в зв`язку з чим вимушена була звернутись до Новгородківської ЦРЛ, де на той момент чергував лікар ортопед - травматолог ОСОБА_7 , який відповідно до наказу № 10 від 06.02.2006 призначений на вказану посаду.

Здійснивши обстеження ОСОБА_5 , лікар ОСОБА_7 , який відповідно до пункту 2.2 розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції лікаря-травматолога Новгородківської ЦРЛ повинен «забезпечувати раннє виявлення, кваліфіковане та своєчасне обстеження і лікування ортопедо-травматологічного профілю», діючи в порушення вищевказаних вимог та проявляючи при цьому злочинну недбалість, не провів клінічне обстеження, ортопедичне обстеження, ревізію рани, з метою встановлення точного діагнозу. Він встановив хворій ОСОБА_5 діагноз - різана рана правого голіно-ступневого суглоба та надав достатню, на його думку, медичну допомогу.

Згідно з сучасними методами діагностики та лікування, при зверненні хворій ОСОБА_5 до лікаря, необхідно було провести клінічне обстеження, ортопедичне обстеження, ревізію рани, з метою встановлення діагнозу - пошкодження сухожилків розгиначів правої ступні. При необхідності, зшивання або пластика сухожилків розгиначів правої ступні. У випадку неможливості проведення оперативного втручання, направити на лікування в медичний заклад III рівня. Не проведення клінічного та ортопедичного обстеження, ревізії рани привело до несвоєчасного встановлення діагнозу - розриву сухожилків розгиначів правої ступні. ОСОБА_7 не встановлено діагноз, не проведено зшивання сухожилків, при неможливості зшивання, хвору ОСОБА_5 не направлено до медичного закладу III рівня. Все це привело до того, що функція нижньої кінцівки у ОСОБА_5 була порушена, і при зверненні останньої до Кіровоградської обласної лікарні лікарем - травматологом встановлено діагноз: застарілий розрив сухожилків розгиначів правої ступні. 01.09.2016 проведена операція - ревізія рани, зшивання сухожилків розгиначів правої ступні.

Відповідно до висновку експерта № 48 від 16.08.2017 несвоєчасне встановлення діагнозу - пошкодження сухожилків розгиначів правої ступні привело до тривалого розладу здоров`я і по ступеню тяжкості може бути віднесено до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 п.п. 2.2.1 а, в; 2.2.2; 1.3.

Дії лікаря ОСОБА_7 , а саме несвоєчасне встановлення діагнозу, призвело до тривалого розладу здоров`я потерпілої ОСОБА_5 , чим їй спричинено тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 подав письмове клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити. Зазначив, що йому відомо, що вказана підстава закриття провадження є нереабілітуючою. Вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 підтримала позицію свого підзахисного, просила звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, та закриття провадження по справі.

Потерпіла ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував їй завдану шкоду. Підтримала раніше заявлений цивільний позов, який просила задовольнити.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_10 підтримав позицію потерпілої та просив вирішити питання щодо заявленого цивільного позову.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 140 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є злочином невеликої тяжкості і не відноситься до кола злочинів, визначених ч.5 ст.49 КК України, до яких давність не застосовується.

Матеріали справи не містять даних про існування підстав для переривання строку давності.

Згідно зі ст.286 КПК України питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності віднесено до компетенції суду, при умові, що обвинувачений згоден на його звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст.49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею діяння і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи. Суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за підставою закінчення строків давності, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, постановивши відповідну ухвалу. Станом на 19.09.2019 сплинув трирічний строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, встановлений ч.1 ст. 49 КК України.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а тому, клопотання обвинуваченого слід задовольнити в повному обсязі.

Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Як вбачається із роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілому роз`яснюється право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита. Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Тобто, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5747,11 грн., моральної шкоди 50000 грн. та витрат на правову допомогу 500 грн. підлягає залишенню без розгляду у зв`язку із закриттям провадження по справі.

Разом з тим, суд роз`яснює потерпілій ОСОБА_5 , що залишення позову без розгляду не позбавляє її права на звернення до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.

На підставі ст.49 КК України, керуючись ст. ст. 128, 129, 284, 285-286, 288, 372, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи - задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316 від 31.10.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_5 , що залишення позову без розгляду не позбавляє її права на звернення до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з моменту оголошення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1