УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 рокуслідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 25 січня 2017 року, клопотання про продовження строку досудового розслідування,

У С Т А Н О В И В :

Старший слідчий ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , згідно якого просить продовжити строк досудового розслідування на вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні №0000008 від 25 січня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212КК України.

Як зазначає слідчий у клопотанні, ГСУ ФР ДФС України здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 25 січня 2017 року, за ознаками вчиненнякримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212КК України, при цьому про підозру жодній особі не повідомлялось.

Далі, відповідно до клопотання, строк досудового розслідування закінчується 07.11.2019, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки виникла необхідність у проведенні ряду слідчих дій, у зв`язку з чим порушено питання щодо продовження строку досудового розслідування на дванадцять місяців.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити вказане клопотання.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши думку слідчого, слід дійти до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови в задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Так, згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас, Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII частина перша статті 219 КПК України була змінена, в тому числі в частині встановлення строку досудового розслідування в рамках кримінальних провадженнях до повідомлення особі про підозру, а також була змінена стаття 294 КПК України, зокрема визначено, що строк досудового розслідування в рамках кримінальних проваджень до повідомлення особі про підозру може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, а отже, згадані зміни за загальним правилом підлягають застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.
Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення ч. 1 ст. 219, а також ст. 294 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Як вбачається з матеріалів клопотання, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені №0000008, в межах якого слідчий звернувся з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, внесено 25 січня 2017 року.
За таких обставин, положення, визначені ч. 1 ст. 219, ст. 294 КПК України, які набрали чинності 16 березня 2018 року, не мають зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягають, а відтак у даному випадку підстав для задоволення саме слідчим суддею вказаного клопотання немає.
Керуючись ст. 5, 26, 219, 294 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 25 січня 2017 року в ЄРДР за №0000008 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1