Справа № 461/5977/19
Провадження № 1-кс/461/6964/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на умисну протиправну бездіяльність ОСОБА_6 директора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР за колективною заявою про злочин від 01.08.2019 року за ст.ст.191, 206, 210, 211, 364 КК України,

в с т а н о в и в :

Заявники звернулися в суд зі скаргою на протиправну бездіяльність ОСОБА_6 директора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР за колективною заявою про злочин від 01.08.2019 року за ст.ст.191, 206, 210, 211, 364 КК України.

В обґрунтування поданої скарги покликаються на те, що 01.08.2019 року вони звернулися до директора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 із заявою про вчинення злочину. Однак, листом від 05.08.2019 року директором бюро відмовлено їм у внесенні вказаної заяви до ЄРДР. На їх думку, така бездіяльність директора бюро є незаконною та суперечить вимогам ст.ст.1,2, 3, 8, 12, 16, 17,19 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро», ст.214 КПК України та Конституції України. У зв`язку із цим просять суд визнати протиправною бездіяльність директора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 та зобов`язати останнього вжити передбачені положенням ст.214 КПК України заходи щодо реєстрації колективної заяви про злочин від 01.08.2019 року протягом 24 год. в ЄРДР.

Заявники у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про проведення розгляду справи без їх участі.

Представник Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не з`явився, однак у письмових поясненнях висловив своє ставлення до скарги.

Фіксування судового засіданні за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши скаргу та подані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зверталися до директора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 із заявою про вчинення в.о. міністра МОЗ України ОСОБА_7 , директором департаменту ДОЗ ЛОДА ОСОБА_8 та директором КНП ЛОР Львівський обласний центр громадського здоров`я ОСОБА_9 злочинів, передбачених ст.ст.191, 206, 210, 211, 364 КК України.

Листом директора територіального управління ОСОБА_6 №21-255/25940 від 05.08.2019 року заявників повідомлено про те, що їх заяву розглянуто в межах компетенції органу та не встановлено ознак кримінальних правопорушень підслідних Національному антикорупційному бюро України.

Положення ч.1 ст.214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дана норма КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами - наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведена правова позиція також закріплена у Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною п`ятою статті 216 КПК України визначено перелік злочинів, які підслідні детективам Національного антикорупційного бюро України.

Зокрема, детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов.
Поряд з тим, розгляд інших порушень вказаних у заяві, які не віднесено до компетенції Національного антикорупційного бюро, листом №21-225/25940 скеровано для розгляду в межах компетенції до Державного бюро розслідувань та Головного управління національної поліції у Львівській області, про що заявників було повідомлено.

Проаналізувавши вищевказані норми закону та обставини справи, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки відсутня бездіяльністьдиректора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , яка відповідно до ст.303 КПК України підлягає оскарженню до слідчого судді.
Відповідно до п.15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі засаді змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом у їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на викладене, у зв`язку з належним розглядом заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на умисну протиправну бездіяльність ОСОБА_6 директора Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР за колективною заявою про злочин від 01.08.2019 року за ст.ст.191, 206, 210, 211, 364 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1