ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
"16" вересня 2019 року м. Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_9 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному проваджені в залі суду в місті Фастів у кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України

ВСТАНОВИВ:
23.08.2019 разом з ухвалою Київського апеляційного суду від 15.08.2019 про визначення підсудності до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

27.08.2019 згідно автоматизованого розподілу справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає, крім того справа підсудна Фастівському міськрайонному суду Київської області, зважаючи на Ухвалу Київського апеляційного суду від 15.08.2019.

Обвинувачені та їхні захисники також просили суд призначити справу до судового розгляду.

Крім того, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання та повернути заставу заставодавцю. Клопотання вмотивовані тим, що строк дії ухвали про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу закінчився, тому обвинуваченій слід змінити запобіжний захід у виді застави на особисте зобов`язання, а заставу повернути заставодавцю, оскільки під час дії запобіжного заходу у виді застави остання не зверталася в дохід держави, матеріальної шкоди від інкримінованого ОСОБА_6 злочину не настало, необхідність забезпечення цивільного позову також відсутня.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання заявлені її захисником, який одночасно є й представником заставодавця, на підтвердження чого він надав суду ордер.

Прокурор проти задоволення заявлених клопотань заперечила, вказавши, що захисник не навів достатньо доводів для зміни запобіжного заходу.

Решта сторін кримінального провадження заявлене клопотання підтримали.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначити справу до судового розгляду, а також заявлені клопотання, вивчивши обвинувальний акт, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього кодексу та інших законів України.

У ст.2 КПК України визначено завдання кримінального провадження, яким є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ст.7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, яким має відповідати зміст і форма кримінального провадження.

Серед таких засад, зокрема, засада верховенства права, законності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України. Згідно з цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Вивчивши зміст обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України на відповідність його вимогам КПК України, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, в обвинувальному акті вказано, що зазначені обвинувачені вступили у злочинну змову між собою, а також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які здійснювали за допомогою автомобілів транспортування повій, які дали добровільну згоду на це, до місцезнаходження осіб чоловічої статі.

Зі змісту обвинувального акта випливає, що вказані вище особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , разом з обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , під час вчинення останніми інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, вступили з обвинуваченими у злочинну змову, тобто діяли як пособники.

Водночас, суд звертає увагу, що в обвинувальному акті відсутня вказівка на те, що відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є судове рішення, яким їх визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, в тому числі у пособництві в сутенерстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб ч.5 ст.27 та ч.2 ст.303 КК України.

Така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у кримінальному правопорушенні грубо порушує передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права й законності, а також входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів.

На недопустимість порушення принципу презумпції невинуватості у своїх рішеннях та правових позиціях неодноразово вказував Верховний суд, зокрема, у постановах у справах №461/3797/17 та 161/13574/18.

Натомість, як зазначалося вище, в обвинувальному акті, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення у співучасті з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не є сторонами кримінального провадження № 0000367 від 01.06.2018 у розумінні ст. 3 КПК України.

Вказавши в обвинувальному акті прізвища ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , орган досудового розслідування мав би виконати з ними вимоги ст. 290 КПК України, висунути обвинувачення, а в обвинувальному акті зазначити їх повні анкетні дані.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні органом досудового розслідування такого зроблено не було. А встановлені судом обставини не були досліджені прокурором під час досудового провадження і реалізації повноважень, передбачених п.13 ч.2 ст.36 КПК України.

За таких обставин, на думку суду, здійснення судового розгляду кримінального провадження № 0000367 від 01.06.2018 в межах поданого прокурором обвинувального акта, в якому зазначаються як співучасники скоєння кримінального правопорушення особи, щодо яких відсутні судові рішення, які набрали законної сили, і якими встановлено їхню винуватість у вчиненні сутенерства за попередньою змовою групою осіб та виконанні ролі пособників, призведе до порушення принципу презумпції невинуватості таких осіб та неможливості реалізувати їхнє право на особисту присутність в судовому засіданні, зокрема, та право на захист загалом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому, відповідність обвинувального акта вимогам КПК України, слід розуміти в широкому значенні, а не лише як формальне дотримання вимог ст.291 КПК України, зважаючи на те, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення і яке приймається під час здійснення кримінального провадження (п.13 ч.1 ст.3, ст.110 КПК).

Як встановлено судом обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України у кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2018 наведеним вище вимогам не відповідає та складений з порушенням загальних засад кримінального судочинства про що вказано вище та вимог ст.291 КПК України в частині не зазначення всіх обвинувачених у кримінальному провадженні. У зв`язку з чим є підстави для повернення його прокурору.

Щодо заявлених захисником клопотань про зміну запобіжного заходу та повернення застави заставодавцю, то суд зазначає наступне.

Як видно з наданих захисником обвинуваченої ОСОБА_6 документів, остання вважається такою, що відносно неї обрано запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до ст.201 КПК України встановлені вимоги до клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Водночас, заявивши клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу, захисник не виконав вимог, передбачених наведеною вище нормою, зокрема ч.2 та пунктами 1 та 3 ч.3 ст.201 КПК України. З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявлене захисником клопотання є необґрунтованим. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для реалізації положень ч.11 ст.182 КПК України та повернення застави заставодавцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 2, 3,7, 8,9, 17, 110, 182, 201, 290, 291, 314, 315, 337, 369-372, 374, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт повернути прокурору.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та повернення застави заставодавцю відмовити.
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Фастівський міськрайонний суд Київської області .
Повний текст проголошено 17.09.2019 о 09 год.45 хв.

Суддя ОСОБА_1