Справа №: 398/1481/19
провадження №: 1-кп/398/319/19
ВИРОК
Іменем України

"11" червня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000895 від 20 квітня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.12.2002 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 26.12.2003 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

- 25.03.2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.06.2013 року звільнений негайно з-під варти в залі судових засідань, як такий, що відбув покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом судимість за вчинення злочинів проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20 квітня 2019 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 проходив біля багатоповерхового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де біля під`їзду №6 побачив легковий автомобіль «ВАЗ 21015», державний номер НОМЕР_1 , з відкритим вікном на дверцятах водія. Наблизившись до вказаного транспортного засобу почув звук музики від мобільного телефону, що знаходився в салоні транспортного засобу і в той момент у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наблизився до автомобіля «ВАЗ 21015», державний номер НОМЕР_1 , діючи повторно, умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, через відчинене вікно на дверцятах водія протягнув руку та з салону транспортного засобу викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi note 4 3/32 GB», вартістю 3 400,00 грн., який належить ОСОБА_7 . З викраденим майном ОСОБА_5 почав йти від автомобіля в сторону гаражів.

В момент заволодіння мобільним телефоном протиправні дії ОСОБА_5 помітив громадянин ОСОБА_8 , який знаходився на подвір`ї багатоповерхового будинку. ОСОБА_8 розуміючи, що ОСОБА_5 вчинив злочин та намагається втекти розпочав переслідувати останнього та висловлювати словесні зауваження з вимогою зупинитись та повернути викрадене. В свою чергу ОСОБА_5 розуміючи, що його таємні дії стали відкритими, так як помічені сторонньою особою, проігнорував зроблені зауваження та разом з викраденим майном залишив місце злочину побігши за гаражі, при цьому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та обіцяє в подальшому не вчиняти злочини.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, докази на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомості, які мають значення для вирішення долі речових доказів, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого у вчинені грабежу, вчиненого повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена повністю.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, є умисним корисливим злочином.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину. За місцем проживання скарг та заяв щодо нього не надходило, що позитивно характеризує ОСОБА_5 , на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно з досудовою доповіддю від 07 червня 2019 року ризик вчинення повторного злочину оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи: характеру і тривалості злочинного посягання, наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілому, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, що свідчить пре, що обвинувачений зробив для себе належні висновки та щиро розкаявся, враховуючи наявність пом`якшуючих його покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому шляхом повернення викраденого майна, наявність на його утриманні малолітньої дитини, суд вважає, що перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до обвинуваченого слід застосувати ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, у відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешт у нічний час.

Оскільки, в ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про порушення обвинуваченим зазначеного запобіжного заходу та враховуючи, що судом звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, то суд вважає, що відсутні підстави для продовження застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, а тому він підлягає скасуванню.

Цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду від 22 квітня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0000895 від 20 квітня 2019 року за проведення експертизи в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi note 4 3/32 GB», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1