Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1459/19
Номер провадження 1-кп/530/130/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.11.2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озірне, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньою освітою, одруженого, має на утриманні 2 дітей, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 30.10.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор прокуратури Полтавської області звернувся до суду з обвинувальним актом за кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000042 від 30.10.2019 року, відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 ..

В підготовчому судовому засіданні, прокурор своє клопотання підтримав та просив не задовольняти клопотання захисника обвинуваченого в зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував в розшуці, не прибував в судові засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просили змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава - 11 вересня 2019 року на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 13.03.2018, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, яка полягала у порушенні встановленого в Україні порядку обігу вогнепальної зброї та боєприпасів до неї та бажаючи їх настання, не маючи передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрі України № 576 від 12.10.1993, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженого наказом МВС України №6 22 від 21.08.1998 без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав вогнепальну зброю, а саме: гранату «Ф-1» із запалом «УЗРГМ-2» та гранату «РГД-5» із заполам до неї «УЗРГМ-2», та керуючись корисливими мотивами підшуковував покупця на вказані предмети, за ціною 60 доларів США за одну гранату із запалом до неї по міжбанківському курсу на день збуту боєприпасів (27,08 грн. за 1 долар США).

28.02.2019 ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою засобів мобільного зв`язку, досяг попередньої домовленості з ОСОБА_6 (установчі дані особи змінено в порядку передбаченому Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), щодо збуту боєприпасів останньому.

01.03.2019 ОСОБА_5 використовуючи засоби мобільного зв`язку домовився із ОСОБА_6 про продаж останньому 2-ох гранат із запалами до них та повідомив, що грошові кошти необхідно перерахувати на банківську карту, номер якої ОСОБА_5 повідомить ОСОБА_6 коли останній буде знаходитися біля терміналу.

05.03.2019 ОСОБА_6 використовуючи засоби мобільного зв`язку, на прохання ОСОБА_5 проінформував останнього про готовність перерахунку грошових коштів у якості оплати за боєприпаси, на що ОСОБА_5 , з метою приховання своєї злочинної діяльності, повідомив наступний номер банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 .

Того ж дня, ОСОБА_6 використовуючи можливості банківського терміналу ПАТ КБ «Полтава Банк» здійснив перерахунок грошових коштів у розмірі 3250 грн. (120 доларів США) на банківську картку вказану ОСОБА_5 та здійснив телефонний дзвінок останньому, під час якого повідомив про перерахування грошових коштів, на що ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_6 проінформувати його про реквізити отримувача та відділенням ТОВ «Нова Пошта» на яке ОСОБА_5 відправить боєприпаси. Слідуючи вказівкам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , використовуючи можливості мобільного зв`язку, шляхом направлення смс-повідомлення повідомив ОСОБА_5 дані отримувача та відділення

ТОВ «Нова Пошта».

13.03.2019 ОСОБА_5 , з метою уникнення особистого контакту з ОСОБА_6 , використовуючи послуги поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта» у відділенні № 3, розташованому за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 47/1, здійснив відправку двох корпусів гранати: «Ф-1» та «РГД-5», а також одного запалу до гранати «УЗГРМ-2» поштовим відправленням № 4455, яке адресовано ОСОБА_6 у відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта». розташованому за адресою: Полтавська область, смт. Опішня, вул. Незалежності, буд. 21. Вказані вище предмети ОСОБА_5 заздалегідь помістив до картонної коробки перемотаної клейкою стрічкою з написом «Обережно крихке!».

Того ж дня, ОСОБА_5 , використовуючи можливості мобільного зв`язку, шляхом направлення смс-повідомлення поінформував ОСОБА_6 про номер вищевказаного поштового відправлення, та здійснив телефонний дзвінок останньому задля переконання, що ОСОБА_6 отримав смс-повідомлення з номером поштового відправлення.

15.03.2019, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта», розташованому за адресою: Полтавська область, смт. Опішня, вул. Незалежності, буд. 21, отримав поштове відправлення від ОСОБА_5 за номером 4455, в якому знаходилися два корпуси гранат «Ф-1» та «РГД-5», а також один запал до гранати «УЗРГМ», які останній добровільно видав працівникам УСБУ в Полтавській області.

Того ж дня, ОСОБА_6 використовуючи засоби мобільного зв`язку, поцікавився у ОСОБА_5 чому в поштовому відправленні знаходився лише один запал «УЗРГМ», а не два як обіцяв ОСОБА_5 , на що останній повідомив, що згодом відправить іншу частину товару, якої не вистачало у першому поштовому відправленні та повідомить про відправку ОСОБА_6 ..

01.04.2019 ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні відділення № 7

ТОВ «Нова Пошта», розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар М. Грушевського, буд. 13, здійснив відправку запалу до гранати «УЗРГМ-2» поштовим відправленням № 4486. Даний предмет ОСОБА_5 заздалегідь розмістив у картонній коробці, перемотаній клейкою стрічкою жовтого кольору, з елементами маскування, помістивши його разом із автомобільною запчастиною, які були загорнуті до шматка тканини.

Вказане поштове відправлення було адресовано ОСОБА_6 , який 03.04.2019

в приміщенні відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта», розташованому за адресою: Полтавська область, смт. Опішня, вул. Незалежності, буд. 21, здійснив отримання вищевказаного поштового відправлення, та добровільно видав працівникам УСБУ

в Полтавській області вищевказаний запал до гранати «УЗРГМ-2».

Згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України № 53 від 23.04.2019, складеного за результатами проведеної у вказаному кримінальному провадженні судової вибухово-технічної експертизи, надані на дослідження предмети зовні схожі на два корпуса гранати «Ф-1» та «РГД-5» та два предмета зовні схожі на запал до гранати «УЗРГМ-2» являються: двома уніфікованими запалами ручної гранати модернізовані «УЗРГМ-2», гранатою «РГД-5» спорядженою в середині та гранатою «Ф-1» спорядженою у середині.
Згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України № 67 від 23.05.2019, складеного за результатами проведеної у вказаному кримінальному провадженні судової вибухово-технічної експертизи, граната «РГД-5» із запалом «УЗРГМ-2» та граната «Ф-1» із запалом «УЗРГМ-2» за раніше проведеною судовою вибухово-технічною експертизою № 53 від 23.04.2019 придатні до вибуху та відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).
Згідно листа Управління превентивної діяльності ГУ НП в Полтавській області № 1115/115/20/01-2019 від 18.07.2019, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку, як власник зброї не значиться та дозволи на придбання, зберігання вогнепальної, холодної зброї та пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями не видавались.

ОСОБА_5 вручено обвинувальний акт у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
02.08.2019 ОСОБА_5 оголошений в розшук, проведення якого доручено ВЗНД УСБУ в Полтавській області.
05.08.2019 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 для доставлення до Октябрського районного суду м. Полтава для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
13.08.2019 ОСОБА_5 затримано та доставлено до Октябрського районного суду м. Полтава.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.08.2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.09.2019 року.
11.09.2019 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 12.01.2020.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 11.09.2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2019 року.
Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.177 ч.І п.1, 5 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1 - переховуватися від суду; п.5 - вчинити інші кримінальні правопорушення.
Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується, матеріалами клопотання дослідженими в судовому засіданні та матеріалами досудового розслідування. Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у придбанні, зберіганні, носінні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому є підстави вважати, що він в подальшому може продовжити дану злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_5 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час. Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, так як в підготовчому засіданні він вказав, що змає родичів на території Київської, Миколаївської, Одеської областей, знаходився в розшуці, відносно нього 05.08.2019 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава ОСОБА_8 , винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу до зали судових засідань Октябрського районного суду м. Полтава для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13.08.2019 ОСОБА_5 , на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді, затримано та доставлено до зали судових засідань Октябрського районного суду м. Полтава. Того ж дня, відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.09.2019. 02.09.2019 Апеляційним судом Полтавської області винесену ухвалу, якою в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту відмовлено, а рішення суду першої інстанції щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Також обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він є учасником бойових дій, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні операції об`єднаних сил та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 відносно нього в Київській області порушено кримінальну справу в 2019 рокці і вироку немає.
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років,враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Та слід відмовити по клопотанню обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає не застосовувати заставу до обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, який виразився в придбанні, зберіганні, носінні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого (підозрюваного) такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 193,196-197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурорапро обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою задоволити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озірне, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні 2 дітей, непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний західу вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який обчислювати з 08.11.2019 року. Кінцевим днем тримання під вартою визначити 10 січня 2020 року.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_5 звільняється з-під варти, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, р/р 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.
Роз`яснити обвинуваченому (підозрюваному) ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Полтавська державна установа ВП( №23).
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(№23)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово суд, прокурора.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого (підозрюваного) з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений (підозрюваний) ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(23) у разі внесення застави, при звільненні, зобов`язана роз`ясняти ОСОБА_5 , або застоводавцю обов`язки, покладенні на обвичнуваченого та наслідки їх невиконання.
Покласти на обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_5 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу слідчого та прокурора, суду з місця свого проживання
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого та прокурора, суду за першою вимогою.
Роз`яснити обвинуваченому (підозрюваному), що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для виконання, прокурору, обвинуваченому, для відому.
Призначити судове засідання на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у відкритому судовому засіданні на 19 листопада 2019 року о 14 год. 30 хвилин, в залі Зіньківського районного суду Полтавської області, за участю прокурора, обвинуваченого.

Зобов"язати командира РКС ГУНПв Полтавській області ОСОБА_9 доставити всудове засідання на 19 листопада 2019 року о 14 год. 30 хв., обвинуваченого ОСОБА_5 , який утримується під вартою у державній станові «Полтавська установа виконання покарань № 23» (м. Полтава, вулиця Пушкіна, 91).

По клопотанню обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про зміну ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1