Справа № 240/727/19 р.
Номер провадження № 1-кп/240/44/19 р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2019 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка обвинувальний акт та угоди про примирення від 06 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 11 липня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, холостого, раніше не засудженого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого , який зареєстрований по АДРЕСА_1 ,фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не засуджений,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2019 року в денний час доби, більш точний час слідством встановити не вдалося, ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем мешкання свого рідного дядьки - ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на серванті банківську картку «Приватбанка», що належала ОСОБА_6 , яка на той час мешкала за тією ж адресою, та, керуючись виниклим злочинним умислом на заволодіння грошима ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_5 , без згоди ОСОБА_6 , створити її особистий кабінет на сайті «Приват 24», знаючи про те, що ОСОБА_6 отримує на вказану картку соціальні виплати. ОСОБА_5 погодився та надав ОСОБА_4 номер мобільного телефону ОСОБА_6 . За допомогою свого планшету, знаючи номер банківської картки та номер мобільного телефону потерпілої, ОСОБА_4 на сайті «Приват 24» створив особистий кабінет в «Приват 24» під ім`ям ОСОБА_6

10.05.2019 року , близько 13 год. 00 хв. , ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за вказаною адресою, отримав на своєму планшеті повідомлення з «Приват 24» про те, що ОСОБА_6 надійшла соціальна допомога. Реалізуючи злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно від сторонніх осіб, керуючись спільним з ОСОБА_5 злочинним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами групою осіб, зайшов в особистий кабінет ОСОБА_6 на сайті «Приват 24» та о 13 год. 29 хв. і 13 год. 37 хв. з картки «Приватбанку» ОСОБА_6 переказав на картку «Приватбанку», що належить його знайомому - ОСОБА_7 , якою він на той момент користувався, грошові кошти в сумі 600 грн. та 100 грн. відповідно. Того ж дня ОСОБА_4 о 13 год. 58 хв. з картки «Приватбанку», що належить ОСОБА_7 , заздалегідь домовившись про це з ОСОБА_5 , переказав на картку «Приватбанку», що належить дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 503 грн. В подальшому, викрадені кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали в банкоматі та розпорядились ними на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

11.05.2019 року ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем мешкання свого рідного дядька - ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи про те, що на банківській картці «Приватбанку» ОСОБА_6 залишились грошові кошти від надісланої їй соціальної допомоги, вирішив їх викрасти шляхом переказу . Діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно від сторонніх осіб, через належний йому планшет, ОСОБА_4 о 18 год. 58 хв. зайшов в особистий кабінет ОСОБА_6 на сайті «Приват 24», який він раніше створив, та з картки «Приватбанк» ОСОБА_6 переказав на картку «Приватбанку», що належить ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 502,51 грн. В подальшому ОСОБА_4 викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Отже, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна повторно, що передбачено ч. 2 ст 185 КК України

Крім того, 11.07.2019 року ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем мешкання ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив останньому, що йому на планшет надійшло повідомлення з сайту «Приват 24» про нарахування соціальної допомоги ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 викрасти вказані грошові кошти, шляхом переказу, на що останній погодився. Діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно від сторонніх осіб, ОСОБА_9 , керуючись спільним з ОСОБА_5 злочинним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами групою осіб, зайшов в особистий кабінет ОСОБА_6 на сайті «Приват 24» та з картки «Приватбанку» ОСОБА_6 о 13 год. 54 хв. й о 13 год. 57 хв. переказав на картку «Приватбанку» ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 2010,05 грн. та 100,5 грн. відповідно. Того ж дня ОСОБА_4 о 14 год. 13 хв. з картки «Приватбанку» ОСОБА_7 , заздалегідь домовившись про це з ОСОБА_5 , переказав на картку «Приватбанку», що належить дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 1000 грн. В подальшому, викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2110,55 грн.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, повторно вчинили крадіжку чужого майна ОСОБА_6 , і їх дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

06 серпня 2019 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , а також між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні №0000146 від 11 липня 2019 року, в порядку, передбаченому КПК України, укладено угоди про примирення.

За угодами, підозрювані та потерпіла дійшли згоди про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185 КК України, та узгодили покарання кожному з підозрюваних у виді двох років обмеження волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на один рік .

В угодах передбачені наслідки їх укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченим і потерпілій, та передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що дійсно на початку травня 2019 року він запропонував своєму дядькові ОСОБА_5 вчинити крадіжку грошової допомоги з картки ОСОБА_6 , яка на той час проживала разом з ними в с. Громова Балка. ОСОБА_5 погодився та надав номер мобільного телефону ОСОБА_6 . ОСОБА_4 на своєму планшеті створив особистий кабінет на сайті «Приват 24».

10 травня 2019 року, коли на планшет прийшло повідомлення про надходження коштів на картку потерпілої, ОСОБА_4 перевів 600 грн. та 100 грн. з картки ОСОБА_6 на картку ОСОБА_7 , якою обвинувачений користувався. Після цього, за домовленістю з ОСОБА_5 щодо грошового переводу на картку дружини останнього, 500 грн. були переведені з картки ОСОБА_7 на картку ОСОБА_8 .

Наступного дня, діючи таким же способом, ОСОБА_4 перевів з картки ОСОБА_6 на картку ОСОБА_7 500 грн., які використав на власні цілі. Гроші обвинувачені отримали в банкоматі та розпорядились ними, використовуючи на власні потреби.

11 липня 2019 року, коли на картку ОСОБА_6 знову надійшли гроші, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 за вказаною схемою знову перевели гроші з картки потерпілої на картку ОСОБА_7 в сумі 2010,05 грн. та 100,5 грн., а потім на картку ОСОБА_8 в сумі 1000 грн. В подальшому обвинувачені відшкодували завдану шкоду потерпілій, повернувши їй гроші.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 висловив каяття з приводу вчиненого, просив затвердити угоду, укладену між ним та потерпілою, повністю розуміє свої права у кримінальному провадженні та розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, його бажання щодо укладення угоди є обміркованим та добровільним. Обвинувачений заявив, що у разі затвердження угоди, реально здатен виконати взяті на себе зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вину, також, визнав повністю та дав аналогічні пояснення. Обвинувачений ОСОБА_5 висловив щире каяття та просив затвердити угоду, укладену з потерпілою, повністю розуміє свої права у кримінальному провадженні та розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, його бажання щодо укладення угоди не є вимушеним та відповідає його інтересам. У разі затвердження угоди, обвинувачений зобов`язався виконати взяті на себе зобов`язання за угодою.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що тимчасово проживала в одному будинку з обвинуваченими. Картка, на яку вона отримувала соціальні виплати, знаходилась на серванті . Влітку 2019 року вона виявила, що на картку перестали надходити гроші, а згодом виявилось, що гроші були викрадені обвинуваченими. Завдана шкода їй відшкодована повністю.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо встановлення винуватості обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.

Потерпіла та обвинувачені заявили клопотання про затвердження угод про примирення .

Прокурор не заперечував проти затвердження укладених угод, вважав, що при укладенні угод про примирення дотримані вимоги діючого законодавства.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили суду, що вони визнають вину у вчиненні злочинів, що їм інкримінуються, за викладених в обвинувальному акті обставинах, погодилися із запропонованим покаранням у виді двох років обмеження волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на один рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та заявили, що мають реальну можливість відбути покарання. Розмір матеріальної шкоди обвинуваченими визнано та відшкодовано .

При цьому в судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права,

визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд переконався, що укладення угод обвинуваченими є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла погодилася із узгодженою для обвинувачених мірою покарання та підтвердила, що заподіяна крадіжкою майна шкода в сумі 3313,06 грн. відшкодована повністю.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоди про примирення укладені між обвинуваченими та потерпілою, приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим .

Як визначено ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винуватими, відповідно до ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченими можуть бути укладеними у кримінальному провадженні.

Також, суд враховує наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченим - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених досудовим розслідуванням - не виявлено.

Умови угод про примирення відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угод про примирення, бо сторони примирились і укладення угод є добровільним. Взяті обвинуваченими на себе за угодами про примирення зобов`язання можливі для виконання.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 06 серпня 2019 року угоду про примирення у кримінальному провадженні за № 0000146 від 11 липня 2019 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, у виді 2 (двох ) років обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України ,звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити укладену 06 серпня 2019 року угоду про примирення у кримінальному провадженні за № 0000146 від 11 липня 2019 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, у виді 2 (двох ) років обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України ,звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Суддя ОСОБА_1