Справа № 675/289/19
Провадження № 1-кп/675/57/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2019 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України -
ОСОБА_6 (по тексту ОСОБА_6 , обвинувачений) 04.11.2018 року близько 23 години 20 хвилин, перебуваючи в нежитловому приміщенні на території колишньої оптово-торгової бази, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході суперечки на релігійну тематику на підставі раптово виниклих особистих неприязних відносин вчинив закінчений замах на вбивство ОСОБА_8 (по тексту - ОСОБА_8 , потерпілий).
Так з метою реалізації злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи в тому ж місці, що зазначене вище, знаходячись за столом з потерпілим, який сидів поруч з ним на ящику, та в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 схопив його обома руками за одяг та застосовуючи фізичну силу скинув на дерев`яну підлогу. Після того, як ОСОБА_8 впав на підлогу, обвинувачений долаючи його опір сів на нього зверху, при цьому останній перебував у положенні обличчям доверху. ОСОБА_6 , знаходячись в такому положенні, з метою заподіяння смерті потерпілому наніс йому не менше 10 ударів кулаком лівої руки в область ділянки голови останнього праворуч та один удар кулаком правої руки в ділянку голови, що ліворуч, у зв`язку з чим ОСОБА_8 чинив опір. Разом з тим, подолавши такий опір потерпілого, ОСОБА_6 взяв лівою рукою з тумбочки, що була біля столу металеву пластину із загостреним кінцем, що за своїм виглядом подібна до металевого шампура, яким наніс ОСОБА_8 близько 4 ударів у ділянку голови та шиї, верхньої частини тулуба, в тому числі, в грудну клітку, тобто в життєво важливі органи, після чого така металева пластина зігнулася та була відкинута обвинуваченим на підлогу. Надалі, ОСОБА_6 не зупиняючись на досягнутому, підвівшись з підлоги та ставши на ноги взяв зі столу розкладний побутовий ніж з рукояткою, обмотаною ізоляційною стрічкою, чорного кольору та наніс ним ОСОБА_8 ще близько шести ударів в ділянку голови праворуч, поперекову ділянку тулуба, праву частину грудної клітки та в ділянку обох кистей рук, після чого відкинув вказаний ніж неподалік столу. Продовжуючи свої дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_6 наніс ще близько трьох ударів ногами в ділянки голови та тулубу потерпілого, який вже не чинив опору та був без свідомості на підлозі та схопивши його за верхній одяг витягнув на вулицю та скинув з підвищення приміщення з висоти близько півтора метра. Після цього, коли вже ОСОБА_8 опинився на землі біля входу в приміщення, де останні знаходилися, ОСОБА_6 взявши у ліву руку скляну пляшку ємністю 0, 5 літра, яка знаходилася на землі поряд, наніс нею ще не менше двох ударів у потилично-тім`яну ділянку голови потерпілого та покинув місце події.
Внаслідок своїх злочинних дій, ОСОБА_6 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні уродження, які за своїми ознаками відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які в клінічному перебігу через рівні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю, що є небезпечними для життя в момент заподіяння.
При цьому, ОСОБА_6 свій злочинний намір, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_8 не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як після того, як обвинувачений покинув місце події, ОСОБА_9 було викликано на місце події працівників поліції та бригаду швидкої медичної допомоги, що і дозволило зберегти потерпілому життя.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, визнав частково та зазначив, що наміру вбивати ОСОБА_8 не мав, а заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження під час словесної суперечки на грунті раптово виниклих неприязних відносин. Також пояснив та просив врахувати, що не оспорює встановлених органом досудового розслідування обставин щодо спричинення ним потерпілому тілесних ушкоджень як кулаками, так і ногами та металевою пластиною, однак себе вбивцею не вважає. Вказав, що крім нього тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ніхто з присутніх в той час не заподіював, однак, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, то не усвідомлював в повній мірі вчинюваних дій.
Незважаючи на часткове визнання вини винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України доводиться наступними дослідженими безпосередньо судом згідно ст. 23 КПК України доказами.
Допитом у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 з`ясовано, що останній з огляду на нанесені йому тілесні ушкодження не пам`ятає подій, які мали місце 04.11.2018 року. Просив суд призначити обвинуваченому покарання згідно вимог діючого законодавства та врахувати, що внаслідок злочину фактично став інвалідом, і є непрацездатним.
Згідно показань свідка ОСОБА_9 04.11.2018 року близько 23 години 30 хвилин в закинутому нежитловому приміщенні, що в м. Шепетівка по вул. Героїв Небесної Сотні спільно розпивав алкогольні напої з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Через деякий час, як вказав свідок, з огляду, що спілкувався виключно зі своєю дружиною ОСОБА_10 помітив, що ОСОБА_6 завдає велику кількість ударів, не менше сорока, в ділянку голови сидячи зверху на ОСОБА_8 , який лежав на підлозі. За свідченнями ОСОБА_9 , коли він підійшов до потерпілого та обвинуваченого, щоб їх розійняти, то потерпілий просив допомогти йому, однак ОСОБА_6 відштовхнув свідка та вказав відійти його. Зазначив, що підходив три рази, а в останній раз коли підходив, то обвинувачений наказав не заважати йому, а інакше вб`є та продовжив завдавати удари потерпілому.
Акцентував увагу, що був особисто очевидцем того, що ОСОБА_6 завдавав численні удари ножем типу «розкладна бабочка», рукоятка якого була ізольована чорною стрічкою для потерпілого та металевим шампуром.
При цьому повідомив, що ОСОБА_6 , коли потерпілий вже був у крові та без свідомості, попросив його допомогти приховати тіло ОСОБА_8 . Також розповів, що наряд поліції та швидку медичну допомогу викликав саме він з огляду на наявну серйозну крововтрату та тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого.
Свідок ОСОБА_10 повідомила суду про те, що 04.11.2018 року, близько 23 години у закинутому приміщенні, що в м. Шепетівка спільно відпочивала з потерпілим, своїм чоловіком ОСОБА_9 та обвинуваченим. Вказала, що всі четверо розпивали алкогольні напої та були за одним столом, при цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розмістилися по іншу його сторону від них, де в якийсь момент часу почали між собою суперечку про Біблію, самих деталей спору не чула, так як була увімкнута на телефоні музика. Через деякий час така словесна суперечка переросла в бійку, в ході якої обвинувачений зіштовхнув потерпілого на підлогу та сівши на нього зверху почав завдавати удари якимось предметом, яким саме не могла побачити, оскільки приміщення освітлювалося тільки свічкою.
Також повідомила, що її чоловік підходив, щоб розборонити вказаних двох осіб, і коли той підійшов вже втретє, то йому ОСОБА_6 пригрозив розправою. Повідомила і те, що ОСОБА_6 , сидячи з руками в крові попросив ОСОБА_9 заховати тіло ОСОБА_8 , вона, злякалася та зі своїм чоловіком покинули місце події. Коли пішли з вказаного місця, то залишили обвинуваченого та потерпілого, інших осіб не було, а поліцію вже викликали, будучи вдома з чоловіком.
У судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_11 , повідомив, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і, які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Акцентував увагу, що характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічними чи характерними для їх утворення при падінні людини з висоти.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доведено також наступними доказами, які були безпосередньо досліджені судом.
Так, протоколом огляду місця події від 05.11.2018 року доведено, що замах на вбивство вчинено в закинутому нежитловому приміщенні на території колишньої оптово-торгової бази, яка знаходиться по АДРЕСА_2 . Під час огляду зафіксовано сліди та обстановку вчиненого злочину. Зокрема, виявлено пару білих кросівок з плямами бурого кольору, дерев`яну палицю з нашаруваннями речовини темно-червоного кольору, сліди бризок речовини темно-червоного кольору на шині транспортного засобу, яка розташована всередині вказаного приміщення, відбиту горловину скляної пляшки, розбиту пляшку «Black Jack», металеву частину ножиць, побутовий ніж з рукояткою обмотаною ізольованою стрічкою чорного кольору, ніж з сірою рукояткою, обмотаною скотчем, тумбочку біля стола та сам стіл, сліди бурого кольору на підлозі оглянутого приміщення, металеву пластину зі слідами речовини темно-червоного кольору.
Згідно фото-таблиці до протоколу огляду місця події, у закинутому нежитловому приміщенні праворуч від входу на підлозі біля тумбочки знаходиться ніж з чорною рукояткою, обмотаного ізоляційною стрічкою. При цьому неподалік біля столу, де знаходилися як обвинувачений, так і потерпілий, зі сторони вхідного отвору у приміщення виявлено місце з плямами темно-червоного кольору, на невеликій відстані від якого знаходилася металева пластина типу шампура. Згідно фото-таблиць потерпілий знаходився на землі під входом у приміщення.
Зафіксовані на місці події обстановка в сукупності з іншими доказами доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №27 від 24.01.2019 року, потерпілому ОСОБА_8 була спричинена поєднана комбінована травма голови, шиї, грудної клітки, попереку, обох верхніх кінцівок з тілесними ушкодженнями у вигляді множинних колотих, різано-рваних ран волосистої частини голови (серед них скальпована рана правої потилично- тім`яної ділянки) великих різаних ран грудної клітки по правій бічній та задній поверхнях, поперекової ділянки тулуба, обох кистей, що призвели до масивної крововтрати та розвитку травматично-геморрагічного шоку тяжкого ступеня.
У подальшому через інфікування ран у потерпілого розвинувся масивний некроз ран і навколишніх м`яких тканин голови та задньої поверхні грудної клітки, інтоксикаційна енцефалополінейропатія зі стійким головним болем і легким в`ялим парезом (ослабленням рухів) у верхніх і нижніх кінцівках.
Перелом кісток черепа, лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на потиличну міг бути спричиненим потерпілому множинною дією тупо-загострених і гострих країв твердих предметів, якими могли бути виявлені на місці події: горловина від скляної пляшки з написом на синьому корку «Біленька» та гострими кінцями, металева частина від ножиць, металева пластина з загостреним кінцем, про що свідчать описані лікарями властивості тілесних ушкоджень у потерпілого.
За своїми ознаками тілесні ушкодження у потерпілого відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю,
Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічними чи характерними для їх утворення при падінні людини з висоти.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експерти № 679 від 16.11.2018 року ОСОБА_6 потребував направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу.
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експерти №2 від 07.01.2019 року ОСОБА_6 на час проведення експертизи душевною хворобою не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. При цьому, в момент вчинення інкримінованих дій ОСОБА_6 будь-якою душевною хворобою, психічним розладом також не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати своїми діями, в стані афекту не знаходився, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Під час проходження експертизи ОСОБА_6 вказав на свою причетність до інкримінованого злочину та підтвердив, що вживав і напередодні, і протягом дня алкоголь, усіх моментів заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не пам`ятав.
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №2 від 16.01.2019 року на ножі чорного кольору, клинку ножа кустарного виготовлення, лезі ножиць, фрагменті скла, металевій частині з ручкою, фрагментах розбитої пляшки, дерев`яній дошці, фрагменті деревини, вилучених під час огляду місця події, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_6 .
Згідно протоколу слідчого експерименту від 26.11.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, обвинувачений добровільно без будь-якого примусу показав на місці та детально розповів про обставини скоєння злочину, які не могли бути відомі раніше працівникам поліції, в тому числі щодо механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, кількості нанесених ударів, розташування предметів та осіб, які були під час конфлікту 04.11.2018 року.
З дослідженого відеозапису слідчої дії, не встановлено будь-якого тиску на обвинуваченого, ОСОБА_6 чітко та послідовно показав, яким чином, в якому положенні, куди і чим саме наносив удари потерпілому.
Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.
На переконання суду, дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах доводи захисника про те, що дії ОСОБА_6 не містять склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, вина його підзахисного не доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки його підзахисний не мав наміру вбити ОСОБА_8 , а спричинив лише тяжкі тілесні ушкодження.
Суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння обвинуваченим та погоджується з кваліфікацією діяння наданої органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки умисне вбивство потерпілого охоплювалось умислом обвинуваченого, про що свідчать кількість, тяжкість виявлених тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, їх локалізація, механізм та спосіб заподіяння. При цьому, слід врахувати і те, що обвинувачений ще й скинув потерпілого без свідомості з підвищення приміщення з висоти близько півтора метра.
Як вважає суд, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ножем, металевою пластиною та скляною пляшкою у життєво важливі органи потерпілого, в тому числі в шию та область голови, які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, спростовують доводи захисту щодо наявності в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Викладене вище та те, що ОСОБА_6 шукав можливості приховати тіло потерпілого, просивши у цьому допомоги у свідка ОСОБА_9 , тобто спроба позбутися слідів злочину свідчить, що обвинувачений свідомо бажав смерті ОСОБА_8 , однак довести свої дії до кінця не зміг через обставини, які не залежали від його волі, а саме своєчасного надання останньому кваліфікованої медичної допомоги, після того як сам залишив потерпілого у стані, який зазвичай закінчується смертю, не вживши заходів щодо надання йому будь-якої належної медичної допомоги ані самостійно, ані шляхом виклику швидкої медичної допомоги.
Про наявність умислу особи свідчать конкретні дії винного під час вчинення злочину.
На думку суду, за наведених обставин, не має об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_6 не усвідомлював, що завдаючи удари в життєво важливі органи, він не може позбавити життя потерпілого.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, враховані всі досліджені докази в сукупності, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого та потерпілого, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину, вчинення злочину ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння.
Підтвердженням наявності умислу в обвинуваченого ОСОБА_6 на протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 є використання ножа, металевої пластини та скляної пляшки, як знарядь вчинення злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, нанесення ударів з прикладенням значної сили в область голови, шиї та грудної клітки, втеча з місця події, спроба позбутися слідів злочину, невжиття заходів щодо надання потерпілому належної медичної допомоги.
Суд визнає показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, а також досліджені вказані докази належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому КПК України. Відсутні підстави, передбачені ст. 87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими, у ході процесуальних дій обвинувачений був повідомлений про свої права, в тому числі про право відмовитися від давання показань відповідно до ст. 63 Конституції України. Вказані докази повністю доводять ту обставину, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
У ході судового розгляду суд дійшов до висновку про те, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення є належними та достатніми, надають інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце, то обвинувачений підлягає покаранню за його вчинення.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 50 КК України).
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини його вчинення, його суспільну небезпеку, особу винного, який раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином.
Обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений критично оцінив вчинений ним злочин та активне сприяння розкриттю злочину, так як правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за наявності встановлених та зазначених вище обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України .
Як вважає суд відносно обвинуваченого не може бути застосовано положення ст. 69 КК України, оскільки це об`єктивно призведе до м`якості призначеного покарання, що не відповітиме самій меті такого покарання.
З метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням того, що ОСОБА_6 призначається покарання у виді позбавлення волі, обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів з моменту постановлення вироку.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року накладено арешт на майно, належне ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування арешту на майно вказаних вище осіб та вирішення відносно нього питання про долю як речового доказу у відповідності до положень статті 100 КПК України.
Витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 05.11.2018 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартоюпродовжити до набрання законної сили вироком суду, але не більше ніж на 60 днів з моменту постановлення вироку, тобто до 21.11.2019 року.
З набранням вироком законної сили з метою його виконання арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року - скасувати.
Речові докази по справі: дерев`яну палицю з нашаруванням речовини темно-червонного кольору на кінці, горловинну скляної пляшки "Біленька" з нашаруваннями речовини темно-червонного кольору, скляне кругле дно від пляшки, залишки розбитої скляної пляшки "Black Jack", металеву частину від ножиць із залишками речовини темного кольору, шматок дерев`яної дошки з нашаруваннями речовини темно-червонного кольору, ніж з чорною рукояткою, обмотаною ізоляційною стрічкою чорного кольору, з нашаруваннями речовини темно-червонного кольору, ніж з рукояткою, обмотаною скотчем, металеву пластину із загостреним кінцем, з нашаруваннями речовини темно-червонного кольору, шматок дерев`яної дошки розміром 335х210 мм., з нашаруваннями речовини темно-червонного кольору, шматки скла з пляшки, куртку зимову чорного кольору, светр чорного кольору, футболку, штани чорного кольору та спідню білизну (підштаники, труси), спортивні штани темно-синнього кольору, спортивну кофту чорного кольору, шматок скла продовгувато-округлої форми, - знищити.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3