ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1369/19 Справа № 176/307/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанці, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року, якою задоволено клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Валуйки Бєлгородської області Російської Федерації, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Задовольняючи вказане клопотання суд першої інстанції зазначив, що дослідивши матеріали особової справи засудженого, оцінивши у сукупності та у співвідношенні документовані характеризуючи дані засудженого протягом часу відбування, суд знайшов підстави та вважав можливим задовольнити клопотання засудженого, оскільки засуджений ОСОБА_7 відбув необхідну обумовлену частину призначеного покарання, за цей час став на шлях виправлення, про що свідчать позитивні характеризуючи дані, зразкова поведінка та сумлінне ставлення до праці, наявність 9 заохочень під час відбування покарання, які вказують на те, що останній дійсно виявив зміни у поведінці і ці зміни у сукупності вказують, що дійсно змінився, також суд враховує, що останній має родину, матір, дружину та доньку, з якими має міцні соціальні зв`язки, які підтримує шляхом листування та побачень, згідно заяв на дозвіл, карток побачень, отримує від них посилки, чим також виявив зміни та адаптацію до соціального життя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні до засудженого положень ст. 82 КК України.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що засуджений не виправився, за весь час відбування покарання останній має 9 заохочень за підсумками роботи у 2016-2018 роках, які надано формально, оскільки судом не досліджено матеріали щодо офіційного працевлаштування засудженого, засуджений не працевлаштований на виробництві установи, проте отримував заохочення за роботу.
Крім того, зазначає, що суд не врахував характеристику особи засудженого, якого засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину до позбавлення волі на строк 8 років та до кінця строку відбуття покарання якого залишився значний строк, а саме 2 роки 3 місяці 21 день.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для застосування до особи більш мякого покарання є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.
Застосування більш мякого покарання застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Як вбачаться із роз`яснень щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 05 вересня 2014 року вироком Ржищівського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, початок строку відбування покарання 25 березня 2014 року, кінець строку відбування покарання 02 липня 2021 року, відповідно до ст. 82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш мяким у вигляді обмеження волі можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку призначеного покарання, тобто після 02 липня 2017 року.
З матеріалів особової справи витікає, що на початку строку відбування покарання засуджений ОСОБА_7 дійсно мав стягнення, які є погашеними, одне з яких знято достроково шляхом заохочення.
Після того, на протязі перебування в установі виконання покарання у 2016 2018 років позитивно характеризується, має 9 заохочень, стягнень немає.
Проте судом першої інстанції не досліджено матеріали щодо офіційного працевлаштування засудженого, адже у матеріалах провадження відсутні відомості на підтвердження того, що засуджений працевлаштований на виробництві установи, проте отримував заохочення за роботу.
Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі враховано характеристику особи засудженого, якого засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років та до кінця строку відбуття покарання якого залишився значний строк, а саме 2 роки 3 місяці 21 день.
Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не обґрунтовано задовольнив клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш мяким, оскільки останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.
З огляду на вищевикладене доводи прокурора спростовують висновки суду першої інстанції про можливість задоволення поданого клопотання, а також свідчать про недоведення засудженим того, що він став на шлях виправлення, та про відсутність підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш мяким, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанці, задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі скасувати.
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4