справа № 208/4293/19
№ провадження 1-кп/208/587/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001046 від 18.05.2019 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Курилівка, Петриківського району Дніпропетровської області, громадянин України, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючий, маючий середню-спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , 17.05.2019 року приблизно о 18.50 годин, у світлий час доби, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ 21114» н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності, здійснював рух по проспекту Гімназичному в м. Кам`янське з боку пр. Свободи в напрямку вул..Спортивній по автодорозі, що має двосторонню організацію руху.

При русі в районі театру «Лесі Українки» по пр.Гімназичному в м.Кам`янське, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому здійснювали рух два пішохода, ОСОБА_9 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод ані технічного, ані механічного характеру, повинен був зменшити швидкість руху, а при необхідності зупинитись, щоб пропустити пішоходів.

Іншими словами, водієві ОСОБА_9 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У порушення вимог вищевказаного пункту даних Правил, ОСОБА_9 , як водій механічного транспортного засобу, у світлий час доби, не маючи перешкод ані технічного, ані механічного характеру, при необмеженій видимості і оглядовості, здійснюючи рух по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги, по проспекту Гімназичному в м. Кам`янське та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявивши на ньому двох пішоходів, проявив злочинну самовпевненість, швидкість свого руху не знизив, заходи гальмування своєчасно не застосував, та допустив наїзд керованого ним автомобілю на неповнолітнього пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину дороги разом з іншим пішоходом справа наліво за напрямком руху автомобіля в темпі спокійного кроку, та який під час свого руху по нерегульованому пішохідному переходу не дійшовши до середини проїзної частини, змінив свій напрямок руху на зворотній.

В результаті даної ДТП неповнолітньому пішоходу ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №643-Е від 25.06.2019 були заподіянні тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла : закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку; перелому малогомілкової кістки правої гомілки з пошкодженням передньої хрестоподібної зв`язки, медіальної колатеральної зв`язки, з розривом латерального меніска - відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.

Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/557/557а від 24.06.2019 в умовах місця події водій автомобіля «ВАЗ 21114» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода застосуванням гальмування із зупинкою автомобіля до лінії руху пішохода. При заданому механізмі події дії водія автомобіля «ВАЗ 21114» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

У прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що дійсно 17 травня 2019 року, керуючи автомобілем ВАЗ 21114 н.з. НОМЕР_2 , який належить йому здійснив наїзд на пішохода на пішохідному переході в районі театру. Намагався уникнути зіткнення, уходив вправо, не вийшло, з місця події не тікав, одразу вийшов до хлопця. Вважає себе винним, бо неправильно оцінив дорожню обстановку, не зміг передбачити, що пішохід побіжить назад, що здійснив наїзд на хлопця, дуже жалкує що так сталося, жодним чином не хотів спричинити травму хлопцю. Всього заплатив родині потерпілого чотири тисячі гривень. Просить вибачення перед потерпілим. Проживає з дружиною, малолітньою дитиною, машину використовував як засіб для існування, займався ремонтом установок, без машини він з травня не може працювати і утримувати родину. Допомагає матеріально і дочці дружині від першого шлюбу. Він має поліс страхування, вважає що сума страховки повністю покриє цивільні вимоги представника потерпілого про відшкодування шкоди страховиком.

Потерпілий ОСОБА_5 суду вказав, що 17 травня 2019 року приблизно о 18-50, біля театру Л. України, по пр. Гімназичному він переходив дорогу по пішохідному переході, з боку театру, поряд був друг Заїка. Переходили спокійним кроком, поряд машин не було. Було світло, ясна погода. Та не доходячи до середини дороги, побачив з правої сторони на великій швидкості несеться автобус, він перелякався та назад повернувся і коли назад повертався його збила машина. Повернувся він швидко, побіг, його вдарило о праву ногу. Після удару він зробив сальто та відлетів до бардюру, це йому розповів ОСОБА_11 .Він встав, спочатку нічого не почув, потім приїхала швидка допомога та його забрали до лікарні. Шарануца відшкодував йому 1000 грн. Він не бажає суворо карати водія, чи позбавляти його водійського посвідчення на розсуд суду. В той день приблизно щ 14-00 год. Він випив десь пів літри пива.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 суду вказав, що син все вірно розповів в суді. Від обвинуваченого він отримав на лікування сина 1000 грн. та 3000 грн. переведено на картку. Всього отримали чотири тисячі.

Свідок ОСОБА_12 суду вказав, що разом з ОСОБА_13 переходили дорогу по пішохідному переходу, від них до розподільчої смуги залишалося десь 1-1,5 м. Вони зупинилися через автобус, який мчався на великій швидкості., він стояв, а коли повернувся на ліво почув удар. Коли ОСОБА_13 відходив від нього він не бачив. Машина збила його на пішохідному переході. Почув удар та побачив як ОСОБА_13 полетів у сторону до театру на бардюр. Він викликав швидку допомогу там поліцію. В той день вони з ОСОБА_13 спиртне не вживали.

Незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження за № 0001046 від 18.05.2019 року, а саме:

- витягом з ЄРДР від 18.05.2019 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України та фабулою 17.05.2019 року о 18-50 годині на проспекті Гімназичному водій автомобіля ВАЗ 21114 з.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 госпіталізований до ОДКЛ ім.. Мечнікова (а.с.2);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.05.2019 року зі схемою, та фото таблицею до нього (а.с.9-17);

- висновком судово-медичної експертизи за № 643-Е від 25.06.2019 року відповідно до якого потерпілому ОСОБА_5 заподіянні тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку; перелому малогомілкової кістки правої гомілки з пошкодженням передньої хрестоподібної зв`язки, медіальної колатеральної зв`язки, з розривом латерального меніска - відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більш 21 дня. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів або при ударі о подібні (а.с.46-47);

- протоколом огляду предмету від 10.06.2019 року, яким зафіксовано перегляд відео файлу отриманого від ТОВ « Дніпронет», який містить відеозапис з відображенням механізму ДТП, а саме рух автомобілів та механізм дорожньо-транспорної пригоди, та переглядом зазначеного відео файлу в судовому засіданні. (а.с.49-51);

- висновком комплексної судової авто технічної та фототехнічної експертизи від 24.06.2019 року за № 11/6.10.1/557/557а, відповідно до висновків якої в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21114 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.9 (б) та 18.1 ПДР. В умовах місця події, водій ОСОБА_14 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п. 12.4,12.9 (б) та 18.1 ПДР, а невідповідності його дій вимогам п. 18.1 ПДР України з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а.с.60-66);

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_9 у вчинені злочину, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 в силу ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття.

При призначені покарання ОСОБА_9 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину, щиро розкаявся, задовільно характеризується в побуті, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, частково добровільно відшкодував завдані збитки, вибачився перед потерпілим, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з його сторони є покарання не пов`язане з позбавленням волі.

При вирішенні питання щодо призначення покарання, суд також враховував досудову доповідь отриману від Заводського районного відділу ДУ «Центр пробації» від 15.08.2019 р., яка містить соціально-психологічну характеристику ОСОБА_9 яка відповідає загально признаним нормам, оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, який оцінюється як низький та ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, який оцінюється як низький та висновок органу пробації, який вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеки для суспільства.

Суд вважає не застосовувати такий вид додаткового покарання як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні можливість забезпечувати себе, членів родини засобами до існування у обвинуваченого безпосередньо пов`язана з необхідністю використання автомобіля, крім того, потерпілий не наполягав на позбавленні водія права керування транспортними засобами.

Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 на його користь матеріальної та моральної шкоди.

При розгляді позовної заяви в частині стягнення матеріальної шкоди, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.980 Цивільного Кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані у тому числі і з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. у п. 37 Постанови зазначила, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровью, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченного транспортного засобу.

п. 69 зазначила, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавала шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

В судовому засіданні досліджено поліс № АМ / 7260971 від 06.06.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страховиком є ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страхувальником є ОСОБА_9 страхова сума на одного потерпілого визначена у двісті тисяч гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, за шкоду заподіяну майну сто тисяч гривень. Строк дії до 06.06.2019 року.

Що стосується моральної шкоди, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правоовї відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

Стаття 23. Відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого

23.1. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Стаття 26-1. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Пунктом 73 вище зазначеної Постанови зазначено покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту стархування цивільно-правової відповідальності.

Отже, вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на думку суду пред`являється до страховика. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні цивільного позову.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо судових витрат вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,371,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з випробуванням, встановивши ОСОБА_9 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 в період випробувального терміну такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані з проведенням:

- судової комплексної фототехнічної експертизи та експертизи обставин і механізму ДТП від 24.06.2019 року за № 11/6.1/557/557а в сумі 3 140,20 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 травня 2019 року на автомобіль «ВАЗ21114» державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 .

Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ 21114» н.з. НОМЕР_3 поміщений на спеціальний майданчик для зберігання ТЗ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_9 ;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R диск «VS» з відеозаписом «IP камера19_nvr_nvr_5356_0959_508505748» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1