Справа № 367/1994/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2119/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
іменем України

17 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
представника
Бучанської ВК №85: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29.05.2019 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі.

13.03.2019 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.05.2019 року вказане клопотання було задоволено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, було встановлено, що ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання, і довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29.05.2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення. Вимоги обґрунтовує тим, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи. Прокурор зазначає, що засуджений ОСОБА_7 має 6 судимостей за вчинення умисних злочинів, у тому числі, й тяжких насильницьких, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість; за період відбування покарання засуджений отримав всього 2 заохочення на передодні настання строку для застосування умовно-дострокового звільнення; протягом періоду відбування покарання працював епізодично. Також прокурор зазначає, що постанову від 19.04.2019 року, якою ОСОБА_7 було надано заохочення у вигляді оголошення подяки за сумлінну поведінку, ставлення до праці та участь у роботах з благоустрою установи було скасовано наказом начальника установи від 07.06.2019 року, оскільки було встановлено, що підпис на вказаній постанові було виконано не начальником установи.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора:

- захисник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29.05.2019 року без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що засуджений визнав свою вину, позитивно характеризується представниками Бучанської ВК №85, має лише одну судимість за вчинення насильницьких злочинів, за яку зараз засуджений. Вказує, що ОСОБА_7 за час відбування покарання не мав жодних стягнень, та має 2 заохочення, відбув покарання, працевлаштований, його батько, який є людиною похилого віку, потребує сторонньої допомоги.

- засуджений просить відхилити апеляційну скаргу прокурора та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що апеляційна скарга прокурора суперечить вимогам КПК України, так як судом першої інстанції правильно було встановлено обставини справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали ухвалу суду законною; представника Бучанської ВК №85, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_7 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2014 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років/а. п. 24-26/.

Початком відбування строку покарання засудженим є 03.09.2015 року, кінцем строку 03.02.2021 року /а. п. 18/.
Згідно характеристики від 07.05.2019 року, затвердженої начальником ДУ «Бучанська ВК (№85)», ОСОБА_7 з 28.12.2015 року по 24.06.2016 року тримався у Київському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 24.06.2016 року по теперішній час засуджений відбуває покарання у Бучанській виправній колонії (№85). Режим відбування покарання не порушував. По відношенню до представників адміністрації установи поводить себе стримано, ввічливий. Працевлаштований на виробництві установи, на дільниці по виготовленню автомобільних причепів слюсарем. На даний час має 2 заохочення, правами начальника установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці. По відношенню до засуджених не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Заходи виховного та профілактичного характеру, що проходять в установі, відвідує. Санітарний стан спального місця та ліжкову тумбочку намагається утримувати у належному стані, зовнішній вигляд охайний. Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом отримання передач. На профілактичному обліку в установі не перебуває. За характером спокійний, урівноважений. Виконавчі листи на виконання до установи не надходили. Вину в скоєному злочині визнав. З час відбування покарання засуджений характеризується позитивно /а. п. 18/.

Згідно довідки стягнень та заохочень, ОСОБА_7 має два заохочення 30.12.2018 року та 19.04.2019 року у виді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці; стягнень не має /а. п. 19/.

Одночасно, в судовому засіданні представник Бучанської ВК №85 зазначив, що у ОСОБА_7 наявне ще одне заохочення від 16.07.2019 року, однак, докази вказаної обставини у суду апеляційної інстанції відсутні.

Разом з тим, відповідно до копії наказу Начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» від 07.06.2019 року №105/аг-19, Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області 06.06.2019 року проведено перевірку додержання вимог Кримінального-виконавчого Кодексу України, за результатами якої виявлено факти грубих порушень, на підставі чого, постанову від 19.04.2019 року про надання засудженому ОСОБА_7 заохочення у вигляді оголошення подяки, скасовано /а. п. 66/.

Також слід зазначити, що ОСОБА_7 згідно протоколу №5 від 09.02.2017 року комісією установи було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не став на шлях виправлення; згідно протоколу №6 від 08.02.2018 року комісією установи було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення; згідно протоколу №7 від 14.02.2019 року комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення /а. п. 18/.

Як убачається з довідки, виданої головним бухгалтером-начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_10 , ОСОБА_7 за період відбування покарання працював з 2015 року по 2018 рік епізодично, а в 2019 році працює з початку року / а.п.22-23/. Тобто, засуджений не був працевлаштованим протягом всього терміну відбування ним покарання.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий: 15.05.1991 року Долгінцевським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 16.05.1994 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 222 КК України до 1 року позбавлення волі; 30.09.1997 року Дніпровським районним судом за ч.1 ст. 229-6 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (звільнений 11.09.1998 року по амністії); 24.01.2000 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 09.12.2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі (звільнений 23.01.2008 року по ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 16 днів).

Проаналізувавши вказані відомості, колегія суддів приходить до висновку, що протягом відбування покарання поведінка ОСОБА_7 є нестабільною та такою, що не вказує на те, що він став на шлях виправлення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.

Частиною 2 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції не були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, його характеристика, нестабільна поведінка під час відбування покарання, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків щодо необхідності задоволення його клопотання.

Крім того слід зазначити, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та 23.01.2008 року звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 6 місяців 16 днів.

Сам факт відбуття засудженим строку призначеного йому покарання не є безумовною підставою застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки вказана обставина повинна розглядатися в сукупності з наявністю сумлінної поведінки та належного ставлення до праці з боку засудженого.

Відповідно до ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, з ухваленням нової ухвали, якою слід відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення. В зв`язку з наведеним апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29.05.2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

С У Д Д І :

__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4