Ухвала
Іменем України
14 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 759/11929/17
провадження № 51-3976ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СМК ДАС» (далі ТОВ «СМК ДАС») на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року затверджено укладену 27 липня 2017 року угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 з участю захисника ОСОБА_7 .

Визнано ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено їй покарання, узгоджене сторонами в зазначеній угоді, із застосуванням ст.69 КК, у виді штрафу в розмірі 2 550 грн.
Київський апеляційний суд ухвалою від 14 червня 2019 року, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «СМК ДАС» на вказаний вирок суду першої інстанції та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції, повернувши її апеляційну скаргу, допустив порушення права на доступ до правосуддя, в частині права на оскарження судових рішень гарантованого ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 7, ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 24, ст. 394 КПК.
Перевіривши доводи в касаційній скарзі та копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підстах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.
У статті 394 КПК визначено перелік осіб, які можуть оскаржити вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості. Відповідно до цього положення ТОВ «СМК ДАС» не належить до таких осіб.
Однак, виходячи зі змісту положень Конституції України, статей 7, 24 та 394 КПК у їх взаємозв`язку, особа, яка не була учасником кримінального провадження, має право на апеляційне оскарження вироку на підставі угоди за умови, що це рішення стосується її прав, свобод та інтересів. Цей підхід підтверджено постановою Верховного Суду України від 03 березня 2016 року (справа № 5-347кс15), де зазначено: «… відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу».
Однак при застосуванні такої правової позиції у цій справі ключовим є питання, чи стосується оскаржений вирок інтересів ТОВ «СМК ДАС» тією мірою, щоб надати останньому згідно із ч. 2 ст. 24 КПК право оскаржити його до вищих судових інстанцій.
Суд касаційної інстанції зазначає, що у вироку районного суду міститься посилання на те, що ОСОБА_6 засуджена за пособництво у фіктивному підприємництві пособництво у створенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») з метою надання вигоди третім особам та прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, вчинення нею дій, як власником та директором вказаного товариства, для забезпечення прикриття незаконної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб.
Натомість у вироку суду першої інстанції немає жодної згадки про ТОВ «СМК ДАС» чи будь-якої інформації, яка б дозволила його ідентифікувати. У вироку зазначено лише невизначені загальні ознаки: «треті особи», «підприємства реального сектору економіки». ТОВ «СМК ДАС» не має жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні та не є учасником судового провадження. Будь-які питання щодо його прав та обов`язків при ухваленні вироку судом також не вирішувалися. Вирок стосується виключно прав, свобод та інтересів засудженої ОСОБА_6 .
Дослідження та оцінку правомірності дій інших осіб, які такої угоди не укладали, суд не здійснював, а отже не вирішував наперед питання про їхні права, свободи чи інтереси і не встановлював преюдиційних фактів щодо них.
У той же час Верховному Суду належить перевірити, чи відповідає вимогам кримінального процесуального закону оскаржене рішення апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 .

Як вбачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року адвокату ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «СМК ДАС» відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на вказаний вирок суду першої інстанції та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Таким чином, навівши належні обгрунтування з посиланням на положення п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, правильно встановивши, що апеляційну скаргу на рішення подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції правомірно постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Однак одночасне прийняття апеляційним судом рішення про відмову у відкритті провадження, на думку Верховного Суду, є порушенням норм КПК, оскільки ухвалу про відмову у відкритті провадження суд може постановити лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК. Але з огляду на обставини цієї справи Верховний Суд вважає, що це порушення в даному випадку не є істотним, оскільки суд апеляційної суд дійшов правильного висновку про неможливість відкриття апеляційного провадження за скаргою особи, яка не має права на апеляційне оскарження. Скасування такої ухвали в будь-якому разі не призведе до перегляду оскарженого вироку місцевого суду, оскільки при новому розгляді апеляційний суд все одно повинен буде повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СМК ДАС» на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3