ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3122/19 Справа № 187/689/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фащівка Перевальського району Луганської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 продовжено на 60 днів, до 01 грудня 2019 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, врахувавши тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 .Вю та ОСОБА_6 , обґрунтованість їх підозри, взявши до уваги думку потерпілого, дійшов висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не припинили існувати, а підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутні.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник вказує на надмірність та суворість обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу та наявність підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. Сторона захисту звертає увагу на те, що дії обвинувачених на стадії досудового розслідування було перекваліфіковано з ч. 3 ст. 187 на ч. 3 ст. 186 КК України. Внаслідок перекваліфікації злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 значно менша, ніж при первинному зверненні органу досудового розслідування із заявою про застосування запобіжного заходу. Разом із цим, захисник зауважує, що досудове розслідування кримінального провадження закінчено, а органами досудового слідства проведено вся процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, що вказує на відсутність встановлених слідчим суддею ризиків. Що стосується думки потерпілого ОСОБА_11 , яка була врахована слідчим суддею, то останній під час судового розгляду просив застосувати до обвинувачених запобіжний захід на розсуд суду, а у разі призначення покарання - не позбавляти їх волі, та зауважив, що до нього тиску ніхто не чинив, а матеріальна та моральна шкода обвинуваченими добровільно відшкодована. При цьому, потерпілий ОСОБА_12 взагалі цивільного позову не заявляв та у судове засідання вкотре не з`явився. Окрім цього, адвокат вказує на те, що матеріали провадження місять достатні відомості про те, що обвинувачені сприяли досудовому розслідуванню. Водночас, у провадженні відсутні дані, які б вказували на ризик їх переховування. Також захисник звертає увагу суду на наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків. Так, обвинувачений має родину, постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До того ж, обвинувачені свою вину визнають та щиро розкаюються.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Як видно з матеріалів провадження та апеляційної скарги, ухвала суду оскаржується лише захисником ОСОБА_6 .
За таких обставин, суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість судового рішення лише щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження № 187/689/19, 03 жовтня 2019 в судовому засіданні Петриківським районним судом Дніпропетровської області в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу ОСОБА_6 , та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, хоча і мають враховуватись судом, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Твердження захисника про відсутність зазначених судом в ухвалі та слідчим - у клопотанні ризиків не заслуговують на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження наразі триває, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились.
Посилання адвоката на те, що судом не враховано думку потерпілих також не заслуговують на увагу, оскільки позиція останніх не є вирішальною при вирішенні питання продовження застосування запобіжного заходу.
Щодо доводів захисника про перекваліфікацію дій обвинувачених з ч. 3 ст. 187 на ч. 3 ст. 186 КК України, то ці обставини хоча і мають місце, однак не спростовують висновків суду про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України є тяжким та також передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі.
Всі викладені стороною захисту апеляційні доводи були предметом дослідження судом при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4