Справа № 640/9608/19
"28" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
слідчого - ОСОБА_7 ,
1. Частково скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18.07.2019 справа №640/9608/19 якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_8 , вилучене 11.07.2019 в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Самсунг» у корпусі чорного кольору ІМЕЙ № 1: НОМЕР_1 ; ІМЕЙ № 2: НОМЕР_2 з сім-карткою оператора «Водафон Україна» № НОМЕР_3 ; чернетки з рукописними записами на 18 аркушах, вантажні декларації «Ночний експрес» в оригіналах та копіях у 5 примірниках; видаткову накладну «Експрес Пошта» від 08.07.2019, декларації про прийняття вантажу «Ін-тайм» 4 штуки; видаткову накладну «Експрес пошта» 3 штуки, чернетки з рукописними записами 5 штук, квитанцію 1 штука, чеки ПАТ «КБ Приват Банк» 14 штук, 2 блокноти із рукописними записами, грошові кошти в сумі 264 100,00 (двісті шістдесят чотири тисячі сто) гривень, 3 700,00 (три тисячі сімсот) доларів США (перелік купюр зазначений в протоколі обшуку від 11.07.2019 року), - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
2. Повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 264 100 грн. та 3 700 доларів США.
На обґрунтування клопотання посилаються, зокрема, на те, що 18.07.2019 ухвалою Київського районного суду м.Харкова було накладено арешт, в т.ч. й на вищевказане майно. Проте, в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м.Харкова про надання дозволу на проведення обшуку був встановлений чіткий перелік майна, який підлягав вилученню, проте дозвіл на вилучення грошових коштів не надавався, на їх думку, вилучені та арештовані грошові кошти не є речовими доками у кримінальному провадженні, оскільки не мають на собі слідів або інших відомостей скоєння кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, ці гроші не були об`єктом протиправних дій та не були здобуті злочинним шляхом, належать заявникам, які не є стороною у кримінальному провадженні. Вказані вище грошові кошти належать заявникам та були ними отримані від правомірної діяльності.
У судовому засіданні адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , доводи клопотання підтримали, просили скасувати частково накладений арешт з майна, зазначеного у клопотанні.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що арешт накладено обґрунтованого. Обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді. Під час проведення обшуку ОСОБА_4 повідомила, що не проживає в АДРЕСА_2 . Також посилався на те, що клопотання не містить даних про те, яка сума належить саме ОСОБА_3 , а яка ОСОБА_4 . Також вказував на те, що ОСОБА_4 в Декларації за 2018 рік не зазначала про належність у неї грошових коштів, а ОСОБА_3 не надала доказів здійснення нею правомірної підприємницької діяльності, даних про отримані доходи від цієї діяльності.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши документи та матеріали, якими заявники обґрунтовують доводи клопотання та які надані до суду, матеріали справи №640/9608/19 н/п 1-кс/640/8950/19, приходить до наступного.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
В ході розгляду клопотання встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершене. Слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають.
Отже, стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного нерухомого майна.
Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним вище клопотанням, заявники не надали жодних доказів, які б підтверджували, що майно, вилучене під час проведення обшуку 11.07.2019 в квартирі АДРЕСА_1 , набуте правомірно та їм належить.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що на теперішній час клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, вилученого 11.07.2019 в квартирі АДРЕСА_1 , є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1