Справа № 185/6618/19
Провадження № 1-кд/185/7/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

відповідність із законодавством України, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 14 червня 2019 року наказом № 1796/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 28.02.2019 року за № 06-26078/19.

ОСОБА_4 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі) КК Російської Федерації.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 12 УФСВП Росії по Ростовській області», кінець строку відбуття покарання 10.03.2021 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609, ч. 1 ст.610 КПК України, в клопотанні ставиться питання про визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року з визначенням строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 .

В клопотанні також заявлено прохання про його розгляд у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч.1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.

Згідно доданих до клопотання матеріалів засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

При зверненні Міністерством юстиції України до суду даного клопотання дотримані вимоги ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а також вимоги ч. 2 ст. 610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст. 3 Конвенції, немає.

За змістом ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: а) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж як найменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Виходячи з положень цієї Конвенції, держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.

У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі) КК Російської Федерації, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.

Строк покарання обчислюється з 11.05.2018 року.

До строку відбуття покарання зарахований період перебування ОСОБА_4 під вартою з 11.03.2018 року по 12.03.2018 року та з 13.03.2018 року по 10.05.2018 року включно, в підтвердження чого надано копію вироку.

Апеляційною ухвалою Ростовського обласного суду від 05 липня 2018 року вирок Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

На теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 12 УФСВП Росії по Ростовській області», початок строку 11.05.2018 року; кінець строку відбуття покарання 10.03.2021 року.

Станом на 18.01.2019 року відбута частина покарання засудженого складає 10 місяців 7 днів, невідбута частина відповідно складає 2 роки 1 місяць 22 дні, що підтверджується довідкою про відбуття покарання.

Засуджений ОСОБА_4 особисто висловив бажання продовжити подальше відбування покарання на території України, оскільки є громадянином України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.

ОСОБА_4 засуджений вироком суду Російської Федерації за ч. 2 ст. 228 (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі) КК Російської Федерації.

Злочин (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі) ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст. 309 КК України (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від двох до п`яти років

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за які також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

За цих обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 610 КПК України слід визначити засудженому за вироком Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянину України, - строк позбавлення волі, що підлягає до відбування наступним чином:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.

В статті 63 КК України закріплено, що позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості .

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 63 КК України, засудженому ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року строк відбування покарання необхідно обраховувати з 11 травня 2018 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 11 березня 2018 року по 12 березня 2018 року та з 13 березня по 10 травня 2018 року, включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603, 609, 610 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести вирок Ленінського районного суду м. Ростова-на-Дону від 11 травня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Строк відбування покарання для засудженого ОСОБА_4 необхідно обраховувати з 11 травня 2018 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 11 березня 2018 року по 12 березня 2018 року та з 13 березня по 10 травня 2018 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу, у тому числі засудженим, щодо якого вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1