Справа № 752/1498/14-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1939/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, такого, що має на утриманні неповнолітню дитину, 2004 року народження, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Згідно з ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.
Звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 300 000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 3 700 грн. 00 коп., витрати на залучення спеціаліста у розмірі 3 000 грн. 00 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вчиненого за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_9 17.09.2011 приблизно об 11 год. 50 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 65-68 км/год по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Жилянської в м. Києві зі сторони вул. Льва Толстого у напрямку вул. Тарасівської, порушив вимоги п.п.2.3 б), 8.7.3 е), 8.10 та 16.3 ПДР України, а саме перетинаючи регульоване світлофорним об`єктом перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та проігнорувавши червоний сигнал світлофора, що горів для його руху, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія) та не надав перевагу у русі автомобілю «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який з дотриманням вимог ПДР України рухався по перехрещуваній дорозі прямо, перетинаючи вул. Жилянську у напрямку вул. Паньківської, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок якого автомобіль «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , що знаходився на тротуарі на розі будинку №27-А по вул. Паньківській в м. Києві. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжке тілесне ушкодження відкриту травму правої гомілки: рвано-скальповану рану правої гомілки; уламкові множинні переломи кісток правої гомілки зі зміщенням відкритий перелом кісток правої гомілки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить повторно дослідити матеріали кримінального провадження, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, цивільний позов ОСОБА_12 у відповідності до ч.3 ст.129 КПК України залишити без розгляду.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що стороною обвинувачення та судом не наведено належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого правопорушення. Так, у тексті оскаржуваного рішення недостовірно зазначені показання потерпілого ОСОБА_12 , адже не зрозуміло для автомобілів якого напрямку горіло червоне світло. Згідно відеозапису, перед і під час зіткнення транспортних засобів, автомобілі по вул. Паньківській, перед перехрестям із вул. Жилянською, стояли. На циклограмі роботи світлофорів видно, що зелений сигнал світлофора для руху транспорту по вул. Жилянській і для руху пішоходів через вул. Паньківську горить однаково довго. Отже для автомобілів, які рухались по вул. Жилянській також горіло зелене світло. Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 суперечать показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_9 , висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012. Показання свідка ОСОБА_16 у судовому рішенні не повністю узгоджуються з його показаннями наданим у судовому засіданні 02.06.2017, адже свідок повідомив, що саме ОСОБА_11 сперечався з потерпілим, переконуючи останнього, що він переходив проїжджу частину дороги на червоний сигнал світлофора. Показання свідка ОСОБА_15 , надані у суді, повністю підтверджують його показання на місці ДТП та є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_9 під час перетину перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської рухався на зелений сигнал світлофора. Показання свідка ОСОБА_17 підтверджують показання потерпілого ОСОБА_12 в частині того, що коли він підійшов до краю тротуару та мав переходити через вул. Паньківську на світлофорі горіло зелене світло для пішоходів. Вказане узгоджується з циклограмою роботи світлофорів.

Висновком комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 спростовуються показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 про те, що транспортні засоби зупинились у третій смузі руху по вул. Жилянській. Згідно висновку комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12- 52/588/12-35 від 29.02.2012 встановити швидкість руху автомобілів «Suzuki 8X4», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , перед ДТП, виходячи з даних відеозапису неможливо. Відтак, вказаний доказ не підтверджує вину ОСОБА_9 . Висновки судової-автотехнічної експертизи №7888/12-52 від 16.11.2012 та судової-автотехнічної експертизи №3996 від 30.08.2013 зроблені на підставі вихідних даних, які не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування та судового розгляду, відтак є недопустимими. Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012, схемою та фототаблицею до нього підтверджується порушення вимог ПДР свідком ОСОБА_11 . Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.03.2013 та схеми до нього, свідок ОСОБА_14 пояснив, що після зіткнення автомобілів він подивився на світлофор, який регулює рух пішоходів через вул. Панківську, та побачив, що для пішоходів горів зелений сигнал світлофору. Враховуючи циклограму роботи світлофорів, для автомобіля «Suzuki SX4», яким керував ОСОБА_9 , у момент його перетину перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської горів також зелений сигнал світлофору.

Районний суд у порушення вимог КПК України не взяв до уваги висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018. Однак, вказаний документ отриманий в порядку, передбаченому ст.242 КПК України, в редакції закону від 07.01.2018 року, а тому є належним та допустимим доказом.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, цивільний позов ОСОБА_12 у відповідності до ч.3 ст.129 КПК України залишити без розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2019 о 15 год. 10 хв. суддя ОСОБА_1 вийшла до нарадчої кімнати для ухвалення вироку у межах цього кримінального провадження. 22.04.2019 об 11 год. 59 хв. головуюча вийшла з нарадчої кімнатита проголосила вирок. Однак, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у період із 19.04.2019 по 22.04.2019 суддя ОСОБА_1 одноособово ухвалила 33 рішення, а також брала участь при розгляді кримінального провадження у складі колегії суддів (19.04.2019 24 рішення, 22.04.2019 10 рішень). На думку апелянта, вказане свідчить про порушення головуючим суддею ОСОБА_1 таємниці нарадчої кімнати, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , які не вбачали підстав для задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.286 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що 17.09.2011 приблизно об 11 год. 45 хв. він керував автомобілем «Suzuki SX4», виїхавши з двору будинку, розташованого по вул. Жилянській у м. Києві, інтенсивність руху на проїзній частині дороги була невеликою. Так, проїхавши 10-20 метрів, він рухався у третій смузі руху по вул. Жилянській у напрямку вул. Горького зі швидкістю приблизно 50-60 км/год, крайня права смуга руху була зайнята припаркованими автомобілями, під`їжджаючи до перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської, він звернув увагу на світлофорний об`єкт на цьому перехресті горів зелений сигнал світлофору, після цього за мить він побачив автомобіль «Nissan Murano», водій якого виїхав у його третю смугу, тому він застосував екстрене гальмування, однак відстань між його автомобілем та автомобілем «Nissan Murano» була занадто маленька, тому відбулось зіткнення, у результаті якого він вдарив автомобіль «Nissan Murano» у переднє заднє колесо, після чого його автомобіль відкинуло вліво, розвернуло та він вдарився у стовп. Після того, як витягнув зі своєї машини дитину, побачив, що на землі лежить потерпілий. Водій автомобіля «Nissan Murano» під час свого руху його не бачив, оскільки він виїжджав під кутом та рухався у напрямку вул. Паньківської, швидкість руху останнього була приблизно 15-20 км/год. Вимоги, заявлені у цивільному позові не визнав в повному обсязі, однак відшкодував потерпілому частину матеріальної шкоди, що підтверджується квитанціями №4843 від 16.11.2015 та №8157 від 18.06.2015.

Незважаючи на невизнання, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Потерпілий ОСОБА_10 місцевому суду пояснив, що з обвинуваченим у будь-яких стосунках не перебуває. 17.09.2011 він стояв на тротуарі, збираючись переходити перехрестя на вул. Жилянській у м. Києві на зелений сигнал світлофору, для автомобілів горів червоний сигнал світлофору, після чого відчув удар. Після удару він лежав напроти автомобіля «Suzuki SX4» і не міг підвестись, чекав приїзду швидкої медичної допомоги, першу допомогу йому надавали свідки. Перед ДТП він бачив автомобіль «Nissan Murano», який виїжджав із двору будинку. Автомобіль «Suzuki SX4» рухався з перевищенням меж допустимої швидкості руху, це було видно по пошкодженням цього автомобіля, його капот був повністю зігнутий. У ході досудового розслідування обвинувачений надавав йому матеріальну допомогу, приблизно 2000 та 3000 гривень, що підтверджується відповідними чеками. Водій автомобіля «Nissan Murano» частково сплатив протезування його ноги, надавши йому 30 000 гривень. Вимоги, заявлені у цивільному позові підтримав, просив стягнути з винного шкоду.

Допитаний у районному суді свідок ОСОБА_11 показав, що керує транспортними засобами з 1971 року. 17.09.2011 у денний час доби він керував автомобілем «Nissan Murano», виїжджаючи з двору будинку №59 по вул. Жилянській у м. Києві у напрямку вул. Паньківської зі швидкістю приблизно 3-5 км/год, інтенсивність руху на проїзній частині дороги була невеликою. Так, виїжджаючи з двору вказаного будинку, він зупинився з метою надання оцінки дорожній обстановці та побачив, що для пішоходів горить зелений сигнал світлофору, при цьому автомобілі, що рухались по вул. Жилянській у 2 та 3 полосі, почали зупинятися, тому він розпочав рух та почав пересікати вул. Жилянську у напрямку вул. Паньківської. Позаду нього рухався автомобіль «Jaguar-Daimler XJ». Після чого у 4 полосі вул. Жилянської він відчув удар у лівий бік свого автомобіля, а саме переднє ліве колесо, внаслідок якого автомобіль відкинуло. Вийшовши з автомобіля, він побачив за кілька метрів від своєї машини автомобіль «Suzuki SX4», потерпілий лежав на тротуарі ногами до проїжджої частини дороги. Безпосередньо перед ДТП автомобіля «Suzuki SX4» він не бачив, оскільки водій останнього рухався з перевищенням меж допустимої швидкості руху. Крім того, після ДТП він бачив кров на радіаторі вказаного автомобіля «Suzuki SX4». Перед початком свого руху він впевнився, що рух його автомобіля не буде створювати небезпеки для інших учасників дорожнього руху. У ході досудового розслідування кримінального правопорушення він вирішив допомогти потерпілому, тому декілька разів надавав йому матеріальну допомогу в розмірі 500 доларів США для придбання протезу, 40 000 гривень, 9 000 гривень на ремонт протезу та 10 000 гривень на оздоровлення.

Свідок ОСОБА_16 суду першої інстанції пояснив, що обвинуваченого та потерпілого знає наглядно, у будь-яких стосунках не перебуває. У вересні 2011 року він став свідком ДТП на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві. Так, для пішоходів горів зелений сигнал світлофору. Потерпілий у цей час ще не ступив на проїзну частину дороги та одразу на проїзній частині дороги відбулось зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano». Швидкість автомобіля «Suzuki SX4» була приблизно 60 км/год, водій останнього рухався по вул. Жилянській у напрямку Республіканського стадіону. Швидкість автомобіля «Nissan Murano» була приблизно 30 км/год. Інтенсивність руху на дорозі була невеликою. Після ДТП він почав надавати потерпілому першу допомогу. При цьому обвинувачений сперечався з потерпілим, переконуючи останнього у тому, що він переходив проїзну частину дороги на червоний сигнал світлофору, хоч це не відповідало дійсності, адже потерпілий безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів не ступив на проїзну частину дороги і в цей час на світлофорному об`єкті для пішоходів горіло зелене світло.

У районному суді свідок ОСОБА_15 пояснив, що з обвинуваченим та потерпілим у будь-яких стосунках не перебуває. У 2011 році він став свідком ДТП на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві, в ході якої відбулося зіткнення автомобіля «Nissan Murano», який виїжджав із двору будинку, та автомобіля «Suzuki SX4», який рухався по вул. Жилянській. У той час, як він підходив до перехрестя, для автомобілів, що рухались по вул. Жилянській, горів зелений сигнал світлофорного об`єкту, який сигнал світлофорного об`єкту горів у момент зіткнення автомобілів він не бачив.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_17 показав, що з обвинуваченим та потерпілим у будь-яких стосунках не перебуває. У вересні 2011 року він став свідком ДТП на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві. Так, він керував автомобілем «ВАЗ» по вул. Паньківській у сторону вул. Жилянської, стояв на червоний сигнал світлофорного об`єкту, та за декілька секунд побачив зіткнення між автомобілями «Nissan Murano» та «Suzuki SX4». Швидкість руху даних автомобілів він не бачив, так само він не бачив на який сигнал світлофорного об`єкту вони рухались, при цьому для водія автомобіля «Nissan Murano» було встановлено дорожній знак «Дати дорогу».

Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції пояснив, що керує транспортними засобами з 2008 року. У вересні 2011 року він керував автомобілем «Jaguar-Daimler XJ», виїжджаючи з двору будинку №59 по вул. Жилянській в м. Києві у напрямку вул. Паньківської, та зупинився перед знаком «Дати дорогу», надаючи дорогу іншим автомобілям. Поруч із його автомобілем трохи попереду виїхав автомобіль «Nissan Murano» і також зупинився, надаючи дорогу іншим автомобілям. У подальшому, автомобілі, що рухались по вул. Жилянській, зупинилися та водій автомобіля «Nissan Murano» розпочав рух. Після чого у четвертій смузі руху вул. Жилянської відбулося зіткнення автомобілів «Nissan Murano» та «Suzuki SX4», водій якого не зупинився та продовжив рух. Після зіткнення автомобілі відлетіли: автомобіль «Suzuki SX4» приземлився і його колеса ще крутилися, тому він продовжував рух та збив пішохода, після чого вдарився у стовп; автомобіль «Nissan Murano» відлетів у інший стовп. Перед ДТП перша смуга руху вул. Жилянської була зайнята припаркованими автомобілями. Автомобілі у другій та третій смузі руху зупинилися. Автомобіль «Suzuki SX4» рухався у четвертій смузі руху. У момент ДТП на проїзній частині дороги вже були пішоходи, приблизно 3-4 особи. Потерпілий у момент ДТП ще не ступив на проїзну частину дороги, тобто він перебував на тротуарі. Після удару автомобіля «Suzuki SX4» потерпілий впав та почав кричати.

Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Згідно протоколу огляду місця ДТП від 17.09.2011, фототаблиці до нього, схеми ДТП від 17.09.2011, слідчим за участю понятих було оглянуто регульоване автоматичним світлофором перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, зафіксовано розташування транспортних засобів «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , а також локалізацію їх механічних пошкоджень (т.1, а.п.21-29, 30, 31-37).

Відповідно до протоколу додаткового огляду місця ДТП від 10.07.2012, фототаблиці до нього, схеми ДТП від 10.07.2012, слідчим за участю понятих було здійснено додатковий огляд місця ДТП, подія якої мала місце 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві, та здійснено відповідні заміри з метою встановлення кутів нахилу профілю проїзної частини дороги в районі місця зіткнення транспортних засобів (т.1, а.п.50-51, 52, 53-58).

Із листа Українського гідрометеорологічного центру №01-20/1612 від 18.06.2013 вбачається, що оперативними даними метеорологічної станції Київ (проспект Науки, 37) погодні умови з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. 17.09.2011 були такими: 09 год. 00 хв. температура повітря 160 тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км; 12 год. 00 хв. температура повітря 170 тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км (т.1, а.п.39).

Як видно з листа заступника директора Комунального підприємства «Київдорсервіс» №20/1876 від 11.10.2011 та схеми розташування дорожніх знаків на перехресті вул. Жилянської та вул. Паньківської в м. Києві, загальноміської бази даних дислокацій ТЗРДР станом на 17.07.2011, на вищевказаній ділянці дороги діючою дислокацією не передбачені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» станом на 17.07.2011, інформація щодо проведення за вищевказаною адресою ремонтно-будівельних робіт із впровадження тимчасових ТЗРДР у Комунальному підприємстві «Київдорсервіс» відсутня станом на 17.07.2011; у книгах обліку заявок про відсутність або пошкодження ТЗРДР за вищевказаною адресою станом на 17.07.2011 інформація відсутня (т.1, а.п.41, 43).

Листом в.о. першого заступника директора з питань впровадження та експлуатації АСУТ Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/1856 від 07.10.2011 та схемою розміщення світлофорів по напрямкам встановлено, що 17.09.2011 у період часу з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. світлофорний об`єкт на вул. Жилянській вул. Паньківській у м. Києві працював у режимі координованого керування згідно циклограми, заявок про збої в роботі світлофорного об`єкту не зафіксовано (т.1, а.п.45-46).

Згідно з листом начальника управління Комунальної організації «Інститут генерального плану міста Києва» №03-1746 від 13.10.2011 та копією топографічного плану, доданою до нього, у відповідь на запит слідчого було направлено копію топографічного плану у масштабі 1:500 (станом на 2010 рік) перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської з вказаним ухилом (т.1, а.п.48-49).

У відповідності до протоколу огляду транспортного засобу від 17.10.2011 та фототаблиці до нього, слідчим у присутності понятих було оглянуто автомобіль «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та зафіксовано його механічні пошкодження (т.1, а.п.67-72).

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 17.10.2011 та фототаблиці до нього, слідчим у присутності понятих було оглянуто автомобіль «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено та зафіксовано його механічні пошкодження (т.1, а.п.73-78).

Із протоколу огляду, перегляду та прослуховування цифрового носія інформації від 14.10.2011 видно, що слідчим у присутності понятих було оглянуто, переглянуто та прослухано CD-диск «Verbatim» СD-RW 700 MB 80 min, на якому зафіксовано запис відеокамери, що здійснювався в кольоровому режимі 17.09.2011 у районі перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві, із фасаду будинку №59 по вул. Жилянській: мітка часу, з якого починається відеозапис, становить 11:44:22:000; у зазначений час, як і в подальшому, стаціонарна відеокамера фіксує ділянку проїзної частини вул. Жилянської на рівні перехрестя з вул. Паньківською, рух через яке організовано з допомогою автоматичного світлофору; самих світлофорних об`єктів, як для руху транспорту, так і для пішоходів, у даному кадрі не помітно; на початку відеозапису здійснюється рух автомобілів по вул. Жилянській зі сторони вул. Льва Толстого в напрямку вул. Тарасівської, у той час як по вул. Паньківській, перед виїздом на вул. Жилянську, транспорт стоїть; об 11:44:36:000 піднімається автоматичний шлагбаум, повз якого з двору будинку №59 виїжджає автомобіль темного кольору, схожий на «Nissan Murano», номерні знаки вказаного автомобіля чітко не помітні; об 11:44:47:800 шлагбаум опускається, автомобіль «Nissan Murano» зупиняється на тротуарі, своєю передньою частиною на рівні правого краю проїзної частини вул. Жилянської; у цей час із лівого боку поряд із ним стоїть автомобіль темного кольору, схожий на «Jaguar XJ»; об 11:44:50:000 автомобіль «Jaguar XJ» рушає з місця і знову зупиняється, ближче до правого краю проїзної частини вул. Жилянської, біля будинків із парною нумерацією, зі сторони вул. Тарасівської, наближаючись до перехрестя з вул. Паньківською; протягом усього цього часу рух транспортних засобів здійснюється тільки по вул. Жилянській, у той час як автомобілі на вул. Паньківській стоять перед світлофором; об 11:45:21:400 автомобіль «Nissan Murano» розпочинає рух через перехрестя, перетинаючи проїзну частину вул. Жилянської в напрямку вул. Паньківської; об 11:45:25:000 відбувається момент зіткнення автомобіля «Nissan Murano» із автомобілем «Suzuki SX4», який проїжджає перехрестя, рухаючись по вул. Жилянській зі сторони вул. Льва Толстого у напрямку вул. Тарасівської, після зіткнення, об 11:45:27:000 відбувається наїзд автомобілем «Suzuki SX4» на пішохода; об 11:45:32:000 автомобіль темного кольору, який стоїть по вул. Паньківській першим перед перехрестям з вул. Жилянською, розпочинає рух, та проїхавши повз місце пригоди, виїжджає на вул. Жилянську; у цей час помітно, що даний автомобіль, схожий на «Opel Astra», а на передній лівій частині даху знаходиться «фішка» таксі; об 11:45:38:000, вслід за автомобілем, схожим на «Opel Astra», перехрестя проїжджає автомобіль «ВАЗ-2104» білого кольору; об 11:46:08:400 у кадрі з`являється перший автомобіль, який проїжджає перехрестя, рухаючись по вул. Жилянській; об 11:46:47:400 відеозапис завершується (т.1, а.п.87-88).

Довідкою відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №17 №1326 від 19.09.2011 встановлено, що 17.09.2011 ОСОБА_10 було госпіталізовано з діагнозом: «розтрощення правої гомілки» (т.1, а.п.90).

Копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №643А від 17.09.2011 року зафіксовано травми, отримані 17.09.2011 ОСОБА_10 у результаті ДТП на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської у м. Києві (т.1, а.п.92).

Згідно з листом головного лікаря Київської міської клінічної лікарні №17 від 07.10.2011 (№92), ОСОБА_10 перебував на лікуванні у відділенні політтравми Київської міської клінічної лікарні №17 у період часу з 17.09.2011 по 23.09.2011; фактичні витрати на його лікування склали 2552 грн. 22 коп. (т.1, а.п.94).

Відповідно до листа головного лікаря Київської міської станції швидкої медичної допомоги №8308 від 18.11.2011, реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи «Швидка медична допомога» 17.09.2011 за адресою: м. Київ, перехрестя вулиць Жилянської та Паньківської було прийнято 3 виклики швидкої медичної допомоги з приводу ДТП: №643 об 11 год. 50 хв. від перехожого (дані про себе та номер телефону не повідомив); №646 об 11 год. 51 хв. від чоловіка, який знаходився на балконі (дані про себе та номер телефону не повідомив); №651 об 11 год. 53 хв. від перехожого з телефону НОМЕР_3 (дані про себе не повідомив); за адресою виклику було здійснено виїзд бригади швидкої медичної допомоги за №643 до ОСОБА_10 (т.1, а.п.158).

Як видно з висновку судово-медичної експертизи №1606/с від 24.10.2011, на момент звернення за медичною допомогою 17.09.2011 о 12 год. 22 хв. у ОСОБА_10 було виявлено наступне тілесне ушкодження: відкрита травма правої гомілки: рвано-скальпована рана правої гомілки (відповідно клінічного опису до 7-8 см у правій підколінній ямці); уламкові множинні переломи кісток правої гомілки зі зміщенням відкритий перелом кісток правої гомілки. Описане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмету 17.09.2011 внаслідок автомобільної травми зіткнення автомобіля, що рухався, із пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні. Описане ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Між вказаним тілесним ушкодженням та ДТП, що мала місце 17.09.2011, вбачається причинно-наслідковий зв`язок (т.1, а.п.98-101).

Висновком комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 встановлено, що у межах ДТП, яка сталася 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської у м. Києві, автомобіль «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 передньою право-кутовою частиною зіткнувся з передньою частиною лівого боку автомобіля «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 . У момент первинного контакту транспортних засобів їхні повздовжні осі знаходились під кутом, який кількісно можна оцінити величиною 750, розкритим за ходом годинникової стрілки відносно осі автомобіля «Nissan Murano». Зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano» відбулось на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської. Місце зіткнення знаходилось на межі третьої та четвертої смуг руху по вул. Жилянській. У момент первинного контакту: автомобіль «Suzuki SX4» рухався по вул. Жилянській у бік вул. Льва Толстого майже у прямому напрямку, можливо, із деяким відхиленням вліво, знаходячись більшою своєю частиною у межах третьої смуги. Автомобіль «Nissan Murano», перетинаючи вул. Жилянську майже перпендикулярно з деяким відхиленням вправо, рухався у бік вул. Паньківської. У момент первинного контакту швидкості руху транспортних засобів становили: автомобіль «Suzuki SX4» - приблизно 65…68 км/год, автомобіль «Nissan Murano» - приблизно 21…22 км/год (т.2, а.п.9-23).

Із висновку комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12-52/588/12-35 від 29.02.2012 вбачається, що встановити швидкість руху автомобілів автомобіль «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , перед ДТП, виходячи з даних відеозапису неможливо (т.2, а.п.28-30).

Згідно з протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012, схемою та фототаблицею до нього, ОСОБА_11 відтворив обстановку та обставини ДТП, подія якої мала місце 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві (т.2, а.п.41-50).

У відповідності до висновку судової автотехнічної експертизи №7888/12-52 від 16.11.2012, показання ОСОБА_11 у частині темпу руху автомобіля «Nissan Murano» спроможні з технічної точки зори; перевірити в рамках даного дослідження неможливо; вказана водієм ОСОБА_9 швидкість руху автомобіля «Suzuki SX4» 50…60 км/год не спроможна з технічної точки зору; інші покази ОСОБА_9 перевірити в рамках даного дослідження неможливо; в даній дорожній обстановці водію автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_9 з технічної точки зору слід було діяти у відповідності до вимог п.8.10 ПДР України; у даній дорожній обстановці водію автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_11 із технічної точки зору, перед виїздом на перехрестя слід було діяти у відповідності до вимог п.10.2 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для руху слід було діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України; дослідження питання технічної можливості попередження даного зіткнення з боку водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_9 за рахунок додаткових дій, направлених на зміну режиму руху керованого ним транспортного засобу (його гальмування або маневрування) у даній дорожній обстановці є методично недоцільним; очевидна практична можливість уникнути даної ДТП забезпечувалась у випадку відповідності його дій вимогам п.8.10 ПДР України; у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Suzuki SX4» шляхом екстреного гальмування; при вказаних в постанові про призначення експертизи характеристиках зближення, дії водія ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.8.10 ПДР України; у діях водія ОСОБА_11 із технічної точки зору невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України не вбачається, у експертів немає підстав технічного характеру вважати дії водія ОСОБА_11 такими, що не відповідали вимогам п.10.2 ПДР України; при вказаних у постанові про призначення експертизи характеристиках зближення транспортних засобів дії водія ОСОБА_9 , які не відповідали вимогам п.8.10 ПДР України, із технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку зі скоєнням даної ДТП (т.2, а.п.63-69).

Листом Комунального підприємства «Київдорсервіс» №17/274 від 11.02.2013 та циклограмою до нього встановлено, що 17.09.2011 об 11 год. 50 хв. світлофорний об`єкт вул. Жилянської вул. Паньківської працював у режимі координованого керування згідно циклограми; заявок про збої в роботі світлофорного об`єкту у зазначений час не зафіксовано; час змін програм світлофорного регулювання відповідає протоколу обміну даних між дорожнім контролером та системою керування дорожнім рухом; корекція часу роботи системи відбувається на початку кожної години доби згідно сигналам точного часу (т.2, а.п.71-73).

Як видно з листа ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» №1274 від 20.02.2013, зафіксований час відтворення відеоінформації у зазначеному файлі має похибку відносно точного часу доби приблизно 1-5 хвилин; не проводиться синхронізація (коректування) часу у системі відео нагляду, здійснюваного з камер зовнішнього спостереження, встановлених на фасаді будинку №59 по вул. Жилянській; збою у роботі камер зовнішнього спостереження, встановлених на фасаді будинку №59 по вул. Жилянській 17.09.2011 не встановлено (т.2, а.п.81).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 11.03.2013, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , та схеми до нього вбачається, що свідок вказав місце, із якого він бачив зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano» 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської у м. Києві, та вказав на світлофорний об`єкт, що регулював рух пішоходів по проїзній частині дороги, на якому одразу після зіткнення автомобілів горіло зелене світло (т.2, а.п.82-85).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №3996 від 30.08.2013, по причині, вказаній у дослідницькій частині висновку, питання відносно того, на який сигнал світлофора рухався автомобіль «Suzuki SX4» під керуванням водія ОСОБА_9 при перетині перехрестя вул. Жилянської та вул. Паньківської, може бути вирішено слідчим самостійно шляхом юридичної оцінки показів учасників та свідків ДТП із урахуванням протоколу огляду, перегляду та прослуховування цифрового носія інформації; покази водія ОСОБА_9 відносно швидкості руху автомобіля «Suzuki SX4» під його керуванням перед ДТП, з технічної точки зору є неспроможними; покази водія ОСОБА_11 відносно швидкості руху автомобіля «Nissan Murano» під його керуванням перед ДТП не позбавлені технічної спроможності; у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.8.7.3.е), 8.10, 12.4, 12.9 б), 16.3 ПДР України; в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_9 визначалася шляхом виконання вимог ним вимог п.п.8.7.3.е), 8.10, 16.3 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; дії водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_9 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п.8.7.3.е), 8.10, 16.3 ПДР України та знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП; дії водія автомобіля «Suzuki SX4» ОСОБА_9 в даній дорожньо-транспортній ситуації також не відповідали вимогам п.п.12.4, 12.9.б) ПДР України, однак дана невідповідність не знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1, 10.2, 12.3 ПДР України; у діях водія автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_11 не вбачається невідповідностей вимогам п.п.10.1, 10.2 ПДР України; у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Suzuki SX4» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п.п.12.3 ПДР України; у діях водія автомобіля «Nissan Murano» ОСОБА_11 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т.2, а.п.99-108).

Із огляду на зазначене, невизнання вини ОСОБА_9 щодо обставин події ДТП апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту обвинуваченого із метою уникнення ним відповідальності, а тому ставиться до його показань критично.

Зокрема, показання ОСОБА_9 повністю спростовуються у їх сукупності, достатності та взаємозв`язку наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 17.09.2011 він переходив перехрестя на вул. Жилянській в м. Києві на зелений сигнал світлофору, для автомобілів горів червоний сигнал світлофору. Після отриманого удару він лежав напроти автомобіля «Suzuki SX4», який рухався з перевищенням меж допустимої швидкості руху;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 17.09.2011 він керував автомобілем «Nissan Murano», виїжджаючи з двору будинку №59 по вул. Жилянській в м. Києві у напрямку вул. Паньківської зі швидкістю приблизно 3-5 км/год, після чого у 4 полосі вул. Жилянської він відчув удар у лівий бік свого автомобіля переднє ліве колесо, внаслідок якого автомобіль відкинуло. Водій автомобіля «Suzuki SX4», який здійснив зіткнення з його автомобілем, рухався з перевищенням меж допустимої швидкості руху;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що 17.09.2011 він бачив зіткнення автомобілів «Suzuki SX4» та «Nissan Murano». Швидкість автомобіля «Suzuki SX4» була приблизно 60 км/год, водій останнього рухався по вул. Жилянській у напрямку Республіканського стадіону, швидкість автомобіля «Nissan Murano» була приблизно 30 км/год;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що у 2011 році він став свідком ДТП на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві, у ході якої відбулося зіткнення автомобіля «Nissan Murano», який виїжджав з двору будинку, та автомобіля «Suzuki SX4», який рухався по вул. Жилянській і який сигнал світлофорного об`єкту горів у момент зіткнення автомобілів він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що у вересні 2011 року у четвертій смузі руху вул. Жилянської відбулося зіткнення автомобілів «Nissan Murano» та «Suzuki SX4», водій останнього не зупинився та продовжив рух, після зіткнення автомобілі відлетіли - автомобіль «Suzuki SX4» приземлився і його колеса ще крутилися, тому він продовжував рух та збив пішохода;

- висновком комісійної транспортно-трасологічної експертизи №447/12-52 від 19.07.2012 (т.2, а.п.9-23);

- висновком комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи №493/12-52/588/12-35 від 29.02.2012 (т.2 а.п.28-30);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19.05.2012, схемою та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що ОСОБА_11 відтворив обстановку та обставини ДТП, яка мала місце 17.09.2011 на перехресті вулиць Жилянської та Паньківської в м. Києві (т.2, а.п.41-50);

- висновком судової автотехнічної експертизи №7888/12-52 від 16.11.2012 (т.2, а.п.63-69);

- висновком судової автотехнічної експертизи №3996 від 30.08.2013 (т.2, а.п.99-108).

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018 по факту ДТП за участю автомобілів «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 , «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , та пішохода ОСОБА_10 , наданий стороною захисту (т.5, а.п.191-224), оскільки відповідно вимог ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою за дорученням суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження. Тобто вказаний висновок є лише письмовим роз`ясненням спеціаліста у галузі автотехнічних та траспортно-трасологічних досліджень. У суду не було підстав для призначення даної експертизи на підставі ч.2 ст.332 КПК України, оскільки в ході судового розгляду цього кримінального провадження учасниками не було заявлено будь-яких клопотань про проведення судової автотехнічної експертизи повторно або про проведення допиту спеціаліста, який склав даний документ.

Із огляду на це, висновок судової автотехнічної експертизи №1-02/18 від 26.02.2018 не можна вважати належним доказом у розумінні вимог ст.85 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що у матеріалах кримінального провадження зібрано достатньо належних і допустимих доказів, які прямо вказують на те, що обвинуваченим були допущені порушення правил дорожнього руху, які потягли за собою наїзд на пішохода, у результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У ході аналізу доводів апеляційних скарг підстав для виправдання ОСОБА_9 судом апеляційної інстанції встановлено не було, адже його винуватість підтверджується належними, допустимими, достовірними доказаними, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, скоєним із необережності, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що у відповідності до ст.66 КК України пом`якшують покарання та згідно з ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 і прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства на підставі ст.75 КК України, адже саме покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та іспитовим строком на 3 роки є необхідним та достатнім для нього.

Також обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про застосування відносно нього вимог п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014.

Як вбачається із ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин із необережності, є особою, не позбавленою батьківських прав, що підтверджується листом начальника Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №100/09-1768 від 21.05.2018, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 07.09.2004, запис №1196 в книзі актів громадянського стану про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, до осіб, визначених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 01.10.1996 та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014, відносно яких амністія не застосовується, не входить, місцевий суд обґрунтовано на підставі п.«в» ст.1 Законом України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 звільнив його від відбування призначеного покарання.

Також, у межах цього кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 5 970 556 грн. 00 коп., моральної шкоди 1 395 680 грн. 00 коп., витрат на правову допомогу 3 700 грн. 00 коп. та витрат на залучення спеціаліста 3 000 грн. 00 коп.

Розмір завданої матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_10 обґрунтував понесеними витратами на лікування та протезування, підтвердженими фіскальні чеками на суму 3 282 грн. 22 коп., а також втраченим внаслідок зменшення професійної або загальної працездатності заробіток у розмірі 265 421 грн. 00 коп. та витратами на оновлення протезу у розмірі 4 920 000 грн. 00 коп. на майбутній період; моральну шкоду тим, що внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження: втратив нижню кінцівку, що вплинуло на стан його здоров`я, завдало моральних страждань, перенесення нервового стресу та отримання каліцтва.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна протиправними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

Пунктами 6, 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам. Вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Як вбачається з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Районним судом вірно встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 була спричинена шкода здоров`ю у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, після чого останній поніс матеріальні витрати під час лікування. Докази, які були надані потерпілим під час розгляду цього кримінального провадження підтверджують суму витрат на його лікування та протезування у розмірі 3 282 грн. 22 коп., будь-яких інших доказів на підтвердження інших витрат у розпорядження місцевому суду надано не було.

Водночас у ході досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_9 було відшкодовано потерпілому ОСОБА_10 грошові кошти на протезування та лікування у розмірі 67 500 грн. 00 коп., що підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження розписками та фіскальними чеками, відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні цивільного позову у частині стягнення матеріальної шкоди.

Разом з тим, після спричинених потерпілому ОСОБА_10 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень він зазнав стресу, душевних страждань, у зв`язку з чим виникла необхідність адаптуватися до нових дискомфортних для нього умов існування та життєдіяльності, він позбавлений можливості обслуговувати себе самостійно, негативні наслідки вчинення відносно нього злочину потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію. Оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий втратив нижню кінцівку, у подальшому він потребує оновлення протезу. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про заподіяння потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди з вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням цивільному позивачу - потерпілому ОСОБА_10 правової допомоги, районний суд у відповідності зі п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України врахував обґрунтованість розміру таких витрат, зокрема те, що потерпілим було сплачено своєму представнику-адвокату ОСОБА_18 3 700 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №10 від 10.08.2018 (т.6, а.п.45), та залучено спеціаліста для проведення соціально-психологічного дослідження психологічного стану потерпілого, витрати на яке підтверджуються квитанцією №419099 від 02.06.2018 (т.6, а.п.39).

На підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про необхідність задоволення цивільного позову потерпілого у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. 00 коп., процесуальних витрат, пов`язаних із наданням потерпілому правової допомоги у розмірі 3700 грн. 00 коп. та залученням спеціаліста у розмірі 3000 грн. 00 коп. У задоволенні інших позовних вимог обґрунтовано відмовлено.

Також, місцевим у відповідності до вимог ст.124 КПК України вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у дохід держави.

Підсумовуючи зазначене, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про необхідність залишення цивільного позову потерпілого без розгляду не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на порушення головуючим суддею ОСОБА_1 під час постановлення вироку щодо ОСОБА_9 таємниці нарадчої кімнати спростовуються відповіддю голови Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_19 вих.№01.08/756/2019 від 21.06.2019, згідно якої у період часу з 15 год. 10 хв. 19.04.2019 по 11 год. 59 хв. 22.04.2019 суддя ОСОБА_1 перебувала у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , при цьому участь у будь-яких інших судових справах головуюча у цей час не приймала, відповідно будь-які рішення у інших судових справах не постановляла.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.128, 129, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Головуючий :

Судді :