Ухвала
Іменем України
15 листопада 2019року

м. Київ
справа № 176/1145/19
провадження № 51-5697ска19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2019 року стосовно нього,

встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати зазначене судове рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального закону.
Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 36 цього Кодексу накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови від 19 червня 2019 року, апеляційну скаргу йому повернуто.
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також виступає КУпАП.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає ( ч. ч. 2, 10 ст. 294 КУпАП).
Тобто, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлено у статті 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Крім того, статтею 424 КПК України визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Оскаржувана постанова до цього переліку не входить, а тому Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду не наділений повноваженнями здійснювати її перевірку.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З урахуванням наведеного, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2019 року стосовно нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3