Справа № 611/712/19
Провадження № 1-кп/611/80/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, одруженого, інваліда 2 групи, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 263 ч. 1 КК України, за таких обставин.

У жовтні 2015 року в денний час, точну дату та час встановити не видалось можливим, ОСОБА_4 перебував в лісосмузі поблизу с. Котівка Барвінківського району Харківської області, де знайшов полімерний пакунок, в якому знаходився 1 корпус ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2.

Оглянувши вказаний корпус гранати і уніфікований запал до ручних гранат та впевнившись, що вони справжні, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, маючи умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та не маючи при цьому відповідного дозволу, ОСОБА_4 незаконно обернув знайдене на свою користь, тим самим придбавши їх та в подальшому, продовжуючи протиправні дії. умисно, протиправно приніс їх за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання та залишив їх незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу як сувенір.

20 червня 2019 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_4 знаходився на лавці біля домоволодіння АДРЕСА_1 , де під час розмови показав корпус ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2 своєму знайомому ОСОБА_5 . Останній в подальшому повідомив про це працівникам поліції, яких він зустрів в селі. Близько 10 години 30 хвилин до ОСОБА_4 підійшли працівники поліції, які під час поверхневого огляду в кишені одягнених на ньому шортів виявили предмет, схожий на корпус ручної гранати Ф1, та викликали слідчо - оперативну групу.

У період часу з 11 години 58 хвилин до 12 години 02 хвилини в с. Гаврилівка Барвінківського району Харківської області по вулиці Парковій, біля двору № 55, під час огляду місця події у ОСОБА_4 в правій кишені одягнених на ньому шортів було виявлено та вилучено корпус ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ- 2. які він зберігав без передбаченого законом дозволу. Корпус ручної гранати Ф-1 без запалу (засобу підриву) є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (тротил, масою 50-56 г) у міцному корпусі. Уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2 відноситься до категорії вибухових пристроїв і належить до засобів ініціювання вибуху, споряджається комбінованим зарядом ініціюючої вибухової речовини (тетронітрорезорцинат свинцю та азид свинцю - масами 0,1 та 0,2 г відповідно) та бризантною вибуховою речовиною (тен або гексоген - масою 1,02 г).

Таким чином, ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав вибухові речовини незаконно, без передбаченого законом дозволу, чим порушив Інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, та «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і дав показання щодо обставин скоєного ним злочину так, як це викладено вище. Він також показав, що він знав про те, що придбання, носіння та зберігання боєприпасів та вогнепальної зброї є незаконним, але зберігав знайдені гранату і запал як сувенір.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст. 349 ч. 3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, уважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, і кваліфікує дії обвинуваченого за статтею 263 ч. 1 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено: ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України судимий, є інвалідом 2 групи, проживає з дружиною, за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, у вчиненому кається.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він є інвалідом 2 групи, добре характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 263 ч. 1 КК України позбавлення волі, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування ним покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 рік, який, на думку суду, є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, і покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, необхідних і достатніх для його виправлення і попередження нових злочинів.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Суд, дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає за необхідне стягнути з нього в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі в сумі 1144 грн. 00 коп.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за статтею 263 ч. 1 КК України й призначити йому покарання за цією статтею позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, і згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання і не виїжджати за межі України без погодження з вказаним органом, необхідні і достатні для його виправлення і попередження нових злочинів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп.

Речові докази у провадженні вилучені у ОСОБА_4 корпус ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2, які передані на зберігання до Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1