Справа № 509/3652/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області щодо проведення допиту під відеозапис,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області зі скаргою на дії слідчого в порядку ст.ст. 303-307 КПК України у кримінальному провадженні №00002506, які виразились у не проведенні слідчих дій, та наполягала у проведені одночасного допиту між нею та ОСОБА_5 під відеозапис та проінформувати через ЗМІ про виклик на спільний допит зазначених осіб, щоб у разі їх не явки до ВП призначити захід приводу. Просила зобов`язати процесуальних керівників Іллічівської місцевої прокуратури проконтролювати ухвали слідчого судді.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилися, надала заяву якою вимоги підтримує свою скаргу та заявлені в ній вимоги та просила розгляд проводити без її участі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися. Слідчий ОСОБА_6 надав до суду заперечення на скаргу, з якої вбачається що допит вказаних осіб проводився заступником начальника Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області - надавали свідчення які у собі не мають будь-яких розбіжностей, питання які просить поставити ОСОБА_3 у скарзі не відносяться до об`єкту доказування у кримінальному провадженні, тому вважає такий допит недоцільним.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження № 0002506 внесеного до ЄРДР 30.11.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, суд вважає необхідним її частково задовольнити з наступних підстав.

Статтею 55 КПК України передбачено - потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до приписів ст. 56 КПК України - протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала); 13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; 14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Стаття 91 КПК України передбачає - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до приписів ст. 221 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора - не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З матеріалів кримінального провадження № 0002506 внесеного до ЄРДР 30.11.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України вбачається, що слідчим СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення № 0002506 відомості про яке 30.11.2017 р. внесеного до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 , під час якого встановлено, що 29.11.2017 р. до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 від 27.11.2017 р., в якій остання вказує, що 05.07.2013 р. вона підписала договір № 44-8 пайового внеску з житловобудівельним кооперативом «Новодолинський-1» в особі ОСОБА_7 та внесла 12 тис. доларів США за житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_1 . Внесла одночасно суму у 12 тис. доларів США, як повну суму вартості квартири та отримала чеки на суму 22 750 грн. та 43 328 грн.

На теперішній час роботи з будівництва будинку не завершені, будинок до експлуатації не зданий, мешканці мешкають без умов, які підписали додаткові угоди з добудови будинку за особисті кошти і підключення комунікацій за зібрані кошти з кожного пайовика. Фактично будинок збудовано на грошові кошти кожного з пайовиків. До своєї заяви ОСОБА_3 долучила копію договорів та чеки.

Відповідно до свідчень наданих ОСОБА_3 , остання пояснила що здійснювала підписання договору пайового внеску та передавала кошти голові правління ЖБК «Новодолинський-1» ОСОБА_7 16 жовтня 2014 року, а останній видав ОСОБА_3 для підписання договір пайового внеску № 44-8 від 05.06.2013 року, вписавши у нього дату закінчення будівництва будинку у четвертому кварталі 2013 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 254 датовану 05.06.2013 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 400 датовану 05.08.2013 року.

Заявниця ОСОБА_3 у якості потерпілої неодноразово була допитана як потерпіла, а саме: 04.12.2017 прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , 20.11.2018 слідчим Овідіопольського ВП ОСОБА_9 та 03.04.2019 слідчим Овідіопольського ВП ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, встановлено, що кожному державою гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» № 422/96-ВР від 16.10.1996р., рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.

За позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Згідно із ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, які відмовлено у визнанні потерпілим.

Право на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора в контексті положень ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частин першої, другої ст. 55, п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Частина 3 статті 307 КПК України вказує - ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора - не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 55,56,91,214,220,303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області щодо проведення допиту під відеозапис задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області провести допит ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0002506 внесеного до ЄРДР 30.11.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.

Контроль за виконання ухвали покласти на прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1