Провадження № 1-кс/331/2895/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001041 від 27.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001041 від 27.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27 травня 2019 року, в період часу з 12 годин 00 хвилин до 12 годин 40 хвилин, невстановлена особа, знаходячись у приміщенні їдальні ТОВ «Епіцентр К», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1-в, шляхом вільного доступу зі стільця в зазначеній їдальні таємно, викрала майно, що належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон марки «Lenovo A536», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 1200 гривень, в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої грошей не було, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В ході огляду місця події від 12.07.2019, а саме: зупинкового комплексу «вул. Базарна», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 42/24, на лавочці було вилучено:

- мобільний телефон марки «Lenovo A536», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 .

Будучи допитаною в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що вона працює в кафе «Епіцентр К», де знаходилась 27.05.2019 року, при ній був її мобільний телефон, який вона поклала на стілець в їдальні. В період з 12:00 годин до 12:40 годин 27.05.2019 року вона за своїм телефоном не наглядала і виявила, що він зник.

В ході досудового розслідування, будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що приблизно 20 років він знає ОСОБА_7 , так як навчався з ним у школі. Так, приблизно в кінці травня 2019 року йому зателефонував ОСОБА_7 та запропонував придбати у нього мобільний телефон за 500 гривен, на дану пропозицію ОСОБА_6 спочатку відмовився. Однак, через 3 дні, коли вони у свого знайомого зустрілися в гостях, то ОСОБА_7 знову запропонував придбати у нього мобільний телефон, на що ОСОБА_6 погодився і придбав мобільний телефон марки «Lenovo A536», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , за 500 гривень. Після цього ОСОБА_6 вставив в мобільний телефон свою сім-карту і користувався ним, до того, поки не був зупинений працівниками поліції, які в ході перевірки мобільного телефону виявили, що він крадений.
З метою проведення подальшого досудового розслідування, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний мобільний телефон.

На підставі викладеного, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на майно, яке було вилучено вході огляду місця події, з лавочки зупинкового комплексу «вул. Базарна», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 42/24, а саме: мобільний телефон «Lenovo A536», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду із заявою про розгляд вказаного клопотання без її участі, просила суд його задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні встановлено, що за фактом вчинення кримінального правопорушення 27.06.2019 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001041 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

12.07.2019 року в ході огляду місця події, а саме: зупинкового комплексу «вул. Базарна», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 42/24, на лавочці був вилучений мобільний телефон марки «Lenovo A536», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Слідчий посилається на те, що правовою підставою для накладення арешту на майно, є підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом по справі.

Однак, відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Із матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що слідчим не планується проведення будь-яких слідчих дій із предметами злочину - речовими доказами, зокрема, слідчий не звернувся до суду із клопотанням про призначення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості вказаного майна.

Таким чином, слідчий суддя не може прийти до обґрунтованого висновку про необхідність позбавлення потерпілого права користування ним власним майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

З матеріалів клопотання встановлено, що зазначені вище підстави на час його розгляду відсутні, оскільки річ, про арешт якої ведеться мова у клопотанні, не має тих ознак, за наявності хоча б однієї з яких, на відповідне майно може накладатись арешт в порядку ч. 1 ст. 170 КПК України.

Вилучене під час огляду майно, у разі визнання його речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України, долучаються до кримінального провадження в поряду, передбаченому Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27 серпня 2010 р. № 51/401/649/471/23/125.

Враховуючи обставини вчиненого злочину, наявність законного власника, права якого можуть бути порушені у разі накладення арешту на майно та позбавлення потерпілого права користування речами до моменту винесення остаточного рішення по справі, відсутність будь-яких доводів щодо неможливості збереження речових доказів безпосередньо самим потерпілим на відповідальному зберіганні, доведення належним чином слідчим необхідності застосування найбільш обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним відмовити слідчому у накладенні арешту на майно та зобов`язати повернути вилучене майно потерпілому на підставі ч. 1 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001041 від 27.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - відмовити.
Майно, вилучене 12.07.2019 року під час огляду місця події - зупинкового комплексу «вул. Базарна», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 42/24, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo A536», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 - негайно повернути потерпілій особі, якій воно належить.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1