Справа № 750/7575/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/546/19
Категорія - ч.1 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001678 від 19.04.2014 року, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолин Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2019 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та виправдано.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 19 квітня 2014 року, приблизно об 11 годині, без попередньої змови з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, а саме, наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забито-рваної рани підочної області зліва, забитої рани верхньої губи, синців та забиття м`яких тканин голови, обличчя, вушних раковин, садна обличчя, котрі, згідно висновку судово-медичної експертизи № 441, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та заволоділи трьома сокирами-колунами вартістю 360 грн., двома дерев`яними держаками до сокир, загальною вартістю 100 грн., акумулятором марки «Орион» № 2260 вартістю 490 грн., електроциркуляркою № 20112134 вартістю 650 грн., що належать ОСОБА_10 , чим завдали останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1600 грн..

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в Деснянському районному суді м. Чернігова із стадії підготовчого судового засідання. Рішення суду вважає незаконним у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2015 року апеляційну скаргу прокурора було задоволено частково, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасовано та призначено новий судовий розгляд в Деснянському районному суді м. Чернігова зі стадії підготовчого судового засідання. Зазначає, що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення було надано постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.12.2014 року, постанову про відновлення досудового розслідування від 26.01.2015 року та пояснення іншої підозрюваної особи у вчиненні даного кримінального правопорушення від 19.04.2014 року, згідно яких ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_9 вчинили розбійний напад на потерпілого та завдали йому легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Зауважує, що на необхідність дослідження вказаних доказів зазначено також в листах апеляційного суду від 01.12.2015 року (том 1 а.с. 229-230) та 04.12.2015 року (том 1 а.с. 227-228). Проте, у вироку суду від 16 квітня 2019 року посилання на ці докази відсутні. Звертає увагу на відсутність відомостей в матеріалах справи щодо повідомлення потерпілого ОСОБА_10 про дату та час проведення судових засідань, призначених на 26.02.2016, 15.03.2018, 17.04.2018, 04.05.2018, 14.06.2018, 17.08.2018, 19.09.2018, 02.11.2018, 18.12.2018, 21.02.2019, 26.03.2019, 04.04.2019 та 16.04.2019. Зазначає, що в порушення ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України матеріали провадження не містять відеозаписів судових засідань за 21.02.2019, 26.03.2019, 04.04.2019 та 16.04.2019. Вказує, що технічний носій, на якому зафіксовано хід судового засідання за 16.04.2019 рік, насправді не містить аудіозапису з 15 год. 02 хв. 36 с. (початок засідання) і до 15 год. 06 хв. 24 с. (виступ в дебатах обвинуваченого), тобто відсутній запис щодо з`ясування у обвинуваченого чи зрозуміла йому суть обвинувачення (після його зміни прокурором), порядок подальшого дослідження доказів, думку учасників про можливість закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, а також частина судових дебатів, а саме промова прокурора. Зауважує, що суд після зміни 04.04.2019 року прокурором обвинувачення із зменшенням його обсягу (з ч. 2 на ч. 1 ст. 187 КК України) у порушення ч. 3 ст. 338 КПК України не роз`яснив потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, чим істотно порушив вимоги ст. ст. 2,7,9 КПК України щодо забезпечення законності та захисту прав та інтересів учасників кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, який вважав, що вирок слід скасувати із-за процесуальних порушень, допущених судом першої інстанції та повернути справу на новий судовий розгляд, позицію захисника та обвинуваченого щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК України. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

На підставі результатів оцінки одних і тих же доказів (їхньої сукупності) щодо однієї і тієї ж події може бути зроблено висновок про наявність тих чи інших її обставин або, взагалі, про відсутність події.

У судовому засіданні суду першої інстанції та в засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.187 КК України не визнав та показав, що з потерпілим знайомий близько 3 років. Перед Великоднем 2014 року потерпілий попросив його допомогти у городі. Сусідній город скопував інший хлопець. Потім вони утрьох з потерпілим вживали алкогольні напої. Цей хлопець заночував у потерпілого, а обвинувачений ні. Наступного дня вони знову зустрілися і продовжили вживати спиртні напої біля р. Стрижень. До них ще приєдналися якісь неповнолітні хлопець і дівчина. Потерпілий побився з хлопцем, який напередодні скопував город. Обвинувачений потерпілого не бив. Заперечує заволодіння ним майном потерпілого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, доказами, якими сторона обвинувачення обґрунтовує пред`явлене обвинувачення є лише протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.04.2014 року, протокол огляду місця події від 19.04.2014 року, висновок експерта № 441 від 02.06.2014 року.

Суд першої інстанції, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187 КК України, у своєму вироку вказав, що досліджені судом докази не дають можливості зробити висновок про винуватість обвинуваченого. Без допиту потерпілого і свідків, які суд повинен здійснити безпосередньо, немає можливості дійти висновку про винуватість обвинуваченого. У той же час сторона обвинувачення не забезпечила явку до суду свідків обвинувачення та потерпілого, незважаючи на неодноразові, протягом багатьох місяців, відкладення розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями прокурора, який вказував на численні недоліки у вироку суду.

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позиції, прав і законних інтересів.

Згідно ч.3 ст. 23 КПК, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити під час судового розгляду свідків обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК.

Колегія суддів, проаналізувавши вирок, дійшла висновку, що висновок суду про неможливість ухвалення обвинувального вироку без ретельного допиту в судовому засіданні потерпілого й усіх свідків обвинувачення є правильним. Наведені у вироку й досліджені місцевим судом докази не вказують на скоєння злочину саме ОСОБА_9 . Оскільки свідків і потерпілого в суді, попри численні відкладення розгляду справи, так і не вдалось допитати, ухвали про застосування приводу до свідків поліцією не виконувались, суд виконав усі дії, які зобов`язаний був виконати і постановив рішення на тих доказах, які були в його розпорядженні. (т.2 а.с. 51, 77, 97).

Вказівка прокурора на відсутність відомостей в матеріалах справи щодо повідомлення потерпілого ОСОБА_10 про дату та час проведення судових засідань, призначених на 26.02.2016, 15.03.2018, 17.04.2018, 04.05.2018, 14.06.2018, 17.08.2018, 19.09.2018, 02.11.2018, 18.12.2018, 21.02.2019, 26.03.2019, 04.04.2019 та 16.04.2019 не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки місцевий суд такі процесуальні дії виконував, про що йшла мова в аудіо записах судового засідання, направляв виклики до суду потерпілому та свідкам, про що маються відповідні документи в матеріалах провадження. В той же час сторона обвинувачення, намагаючись за будь-яких обставин добитись скасування виправдувального вироку, перекладає обов`язок надання доказів з себе на суд, що є неприпустимим.

Посилання прокурора на відсутність в матеріалах провадження відеозаписів судових засідань за 21.02.2019, 26.03.2019, 04.04.2019 та 16.04.2019, та відсутність аудіозапису, на якому зафіксовано хід судового засідання за 16.04.2019 рік щодо виступу в дебатах обвинуваченого, відхиляються судом. Під час підготовки апеляційного провадження у суду першої інстанції було витребувано копію архівного диску, в якому фактично зафіксовано хід судового засідання та містяться всі аудіо та відео записи, на відсутність яких посилався прокурор.

Колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги прокурора про порушення прав потерпілого у зв`язку зі зміною прокурором обвинувачення. У відповідності до ч.2 ст. 338 КПК, саме на прокурора покладається обов`язок вручити сторонам змінений обвинувальний акт, чого прокурором виконано не було. Оскільки потерпілий жодного разу не з`явився до суду, то суд і не міг роз`яснити йому право, передбачене ч. 3 ст. 338 КПК.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання автора апеляційної скарги на неповноту судового розгляду, яку він обґрунтовує перепискою місцевого та апеляційного суду (т.1 а.с. 227-230). Дана переписка не являється процесуальними документами апеляційного суду, якими встановлюється обов`язок місцевого суду вчинити певні дії, а стосується надання місцевому суду методичної допомоги. Тому цей аргумент апеляційної скарги колегією суддів відхиляється.

Посилання прокурора на тяжке захворювання потерпілого нічим в судових засіданнях апеляційного суду підтверджено не було, хоча час, протягом якого здійснювалось судове провадження, дозволяв стороні обвинувачення надати суду будь-який доказ. Тому посилання на цю обставину апеляційним судом відхиляється.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Прокурором в суді першої і апеляційної інстанцій не було доведено, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_9 , вчинене ним. За таких обставин, коли вичерпані можливості отримання доказів і розгляд справи невиправдано затягується, порушуючи розумні строки її розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Тому вирок суду, яким ОСОБА_9 виправдано, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, зміні чи скасуванню він не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_9 , яким визнано його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4