Справа №: 398/1419/17
провадження №: 1-кп/398/62/19
УХВАЛА
Іменем України

"18" червня 2019 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії судове провадження стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що на даний час не зменшилися та є актуальними ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив замінити запобіжний захід на домашній арешт.

Адвокат підтримав думку підзахисного та зазначив, що відсутні підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як даний вид запобіжного заходу повінстю себе вичерпав, тому просив змінити на більш м`який.

Заслухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного клопотання.

Норми ст. 331 КПК України вказують, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.04.2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22 червня 2019 року, включно, але судовий розгляд даного провадження триває та не може бути завершений до вказаної дати з об`єктивних причин.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

У справі «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік та задовільний стан здоров`я, сімейний стан, а саме, що останній не одружений та мололітніх або неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працевлаштований та не має власного доходу для проживання, особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років. Зазначене свідчить про те, що обвинувачений у разі звільнення його з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.

Обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.

Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинуваченого, суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.

Зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді. Крім того, стороною захисту не надані докази неможливості тримання обвинуваченого під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

До того ж, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що на даний час судове слідство не завершене, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 є тяжким, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, що вказує на неможлівість застосування іншого виду запобіжниго заходу ніж тримання під вартою, тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду та перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

Оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 331 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу задоволити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів: з 18 червня 2019 року до 16 серпня 2019 року включно.

У судове засідання етапувати обвинуваченого, викликати учасників судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику державної установи " Кропивницький слідчий ізолятор" .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_6 НЕРОДА