УХВАЛА
іменем україни

14 листопада 2019 року
м. Київ

справа № 757/29843/19-к
провадження № 51-5645 ск 19

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4 вересня 2019 року було частково задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001025, яка полягає у не вчиненні процесуальних дій.

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 жовтня 2019 року, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказане рішення слідчого судді.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ст. 24 та ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищої інстанції, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності й дотримання прав та законних інтересів осіб, які беруть участь у такому провадженні, і не суперечать вимозі імперативності.
Загальні засади, визначені ч. 1 ст. 7 КПК, застосовуються у випадку, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження. Однак питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовано главою 26 вказаного Кодексу, викладені у ній норми є спеціальними по відношенню до загальних і саме вони підлягають застосуванню у цьому провадженні.
Водночас у ст. 309 КПК міститься вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Рішення слідчого судді, яким скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування та встановлено процесуальні строки для прийняття рішення і проведення досудового розслідування у згаданому переліку відсутнє, тобто його оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Таким чином, установивши, що слідчий суддя прийняв рішення, передбачене КПК, й оспорювана ухвала, якою частково задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя апеляційного суду діяв відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК і правомірно відмовив у відкритті провадження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3