УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника особи, якій відмовлено

у визнанні потерпілим ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в залі суду скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

У скарзі порушується питання про визнання потерпілим та про скасування постанови слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 31.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000863 від 11.06.2019 року та про зобов`язання слідчого, розглянути клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, відповідно до вимог та в порядку ст. 220 КПК України.

Скарга мотивована тим, що 25.07.2019 року ОСОБА_4 слідчому Державного бюро розслідувань подано клопотання в порядку ст. ст. 220, 223 КПК України.

19.08.2019 року було отримано постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 31.07.2019 року, якою відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілим.

Вказана постанова є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, а рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 31.07.2019 року протиправним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , скаргу підтримав з мотивів у ній наведених та просив задовольнити.

Суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчий другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000863 від 31.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, постановив відмовити у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

Слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, своє рішення мотивував тим, що ним не встановлено підстав для надання ОСОБА_4 процесуального статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що останньому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Як убачається із матеріалів скарги, строк передбачений ч.1 ст.304 КПК України на оскарження постанови другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 31.07.2019 року, про відмову у визнанні потерпілим, не пропущено, оскільки копію оскаржуваної постанови було отримано ним 19.08.2019 року.

Так, із матеріалів скарги вбачається, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000863 від 11.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 подано клопотання про залучення останнього як потерпілого.

31.07.2019 року було винесено постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , якою відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілим.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в межах кримінального провадження, яке розслідується за ч. 2 ст.397 КК України, слідчий послався на відсутність підстав для надання ОСОБА_4 процесуального статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що останньому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Так, слідчим не наведено, чому на його думку ОСОБА_4 не визнаний потерпілим за ч.2 ст.397 КК України, оскільки проникнення до житла та іншого володіння особи, вчинене службовою особою, незаконне проведення обшуку в житлі та іншому володінні особи, вчинене службовою особою, а також порушення встановлених законом гарантій діяльності адвоката, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, є кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 397 КК України.

Окрім того, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 397 КК України, в обов`язковому порядку має містити потерпілу особу, ким не може бути жодна інша особа, окрім того, хто є власником житла на момент обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_4 було допитано у якості потерпілого згідно протоколу допиту від 21.06.2019 року, що свідчить про набуття ним статусу потерпілого в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_4 потерпілим.

Відповідно до ст. 220 КПК України, слідчий при надходженні до нього клопотання, сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Також клопотання ОСОБА_4 від 25.07.2019 року про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, відповідно до вимог та в порядку статті 220 КПК України, як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000863 від 11.06.2019 року, слідчим має бути розглянуте та надана відповідь у визначений законом строк.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключними повноваження слідчого та прокурора, які зобов`язані вручити пам?ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, не передбачено кримінальним процесуальним законодавством України винесення відповідної постанови, оскільки права і обов?язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

А тому враховуючи, що постанова слідчого скасована, ОСОБА_4 являється потерпілим у кримінальному провадженні № 0000 від 11.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, з моменту подання відповідної заяви про залучення потерпілим.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, задовольнити.

Скасувати рішення слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , яке прийнято у формі постанови від 31.07.2019 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000863 від 11.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0000863 від 11.06.2019 року, розглянути клопотання ОСОБА_4 від 25.07.2019 року про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, відповідно до вимог та в порядку статті 220 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя