Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 759/17665/17
провадження № 51-5580ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 у межах кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі

ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК;
за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року за

ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі

ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.
Встановлені обставини
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 4 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Постановлено вироки Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня

і 18 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 виконувати окремо.
Вирішено питання щодо судових витрат і долі речових доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а зазначене рішення місцевого суду щодо ОСОБА_5 без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5
і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга прокурора не містить обгрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування цього судового рішення.
У касаційній скарзі не зазначено, яких конкретно порушень процесуального закону допущено судом апеляційної інстанції, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули чи могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 413 та 419 цього Кодексу і ст. 75 КК у їх взаємозв`язку.
Зокрема, прокурор у касаційній скарзі не зазначив, чи заявлялися стороною обвинувачення в апеляційному суді клопотання, які всупереч вимогам ч. 3

ст. 404 КПКцей судбезпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив, не перевірив і не оцінив,внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу прокурора без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3