Справа № 743/780/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/870/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року відносно останнього,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду 1 інстанції захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто, до 21.12.2019 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд обґрунтував своє рішення тим, що враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 345 КК України, одне із яких є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, конкретні обставини справи, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, дані про особу обвинуваченого, його соціальний статус, те, що він не працює, не має в Україні місця проживання, переховувався від правосуддя, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала суду є незаконною, оскільки замість застосування обраного 08 жовтня 2018 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, знову було вирішено питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 193 КПК України. Також вказує, що клопотання прокурора було вручене не за 3 години до початку розгляду клопотання, як це передбачено КПК України, а за 40 хв., прямо в залі судового засідання, що порушило право на захист, оскільки ні захисник, ні сам обвинувачений не мали змогу підготуватись до розгляду клопотань.

Також вважає, що судом було невірно зазначено, що «ухвала окремому оскарженню не підлягає».

На думку апелянта, в ході розгляду даного клопотання прокурором не надано доказів та не доведено, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню. Тобто, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час відсутні.

При цьому слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 , перебуваючи під домашнім арештом на стадії досудового розслідування і, перебуваючи на особистому зобов`язані під час судового розгляду, не переховувався від органів досудового розслідування та суду. Будучи затриманим в Болгарській Республіці, сам виявив бажання бути екстрагованим в Україну для розгляду даного кримінального провадження, сприяв екстрадиції, підписавши спрощену процедуру екстрадиції.

Обвинувачений не вчинив жодної спроби вплинути на свідків та потерпілих, хоча він мав таку можливість, оскільки перебував на волі.

Вважає, що прокурором не доведено, що заявлені ризики не зменшились, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального та судового проваджень, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами провадження встановлено, що на розгляді у Чернігівському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000125 від 04.04.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 345 КК України.

Обвинуваченого ОСОБА_7 затримано 02.09.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04.09.2019 року, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.10.2019 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21.12.2019 року включно.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

При прийнятті рішення, слідчий суддя дослідив обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 345 КК України, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, одне із яких є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, конкретні обставини справи, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, дані про особу обвинуваченого, його соціальний статус, те що він не працює, не має в Україні місця проживання, переховувався від правосуддя, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук та дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя вірно зазначив в ухвалі, що вказані в клопотанні ризики не зменшились і вони виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, з чим погоджується і колегія суддів.

Твердження захисника про незаконність постановленої ухвали від 08 жовтня 2018 року про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є предметом розгляду даного апеляційного провадження.

Доводи апелянта, що суд порушив право обвинуваченого на захист, розглядаючи дане клопотання прокурора, яке було вручене не за 3 години до початку розгляду клопотання, як це передбачено КПК України, а за 40 хв., в судовому засіданні не є слушним, так як ні обвинувачений, ні захисник в суді 1 інстанції не заперечували проти розгляду клопотання, не дотримуючись 3-годинного терміну, тому в даному випадку суд не порушив право обвинуваченого на захист.

Інші обставини, на які посилається апелянт в своїй скарзі, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням всіх обставин по справі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4