Справа № 173/2623/19
Номер провадження1-кп/173/272/2019
В И Р О К
іменем України

21 листопада 2019 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000841 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхівцеве, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого,без утриманців, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.06.1998 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з випробуванням, терміном 1 рік;
- 01.09.1999 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 141 ч. 3, 44, 142 ч. 3, 222 ч. 3, 42 КК України, до 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України приєднано 6 місяців за вироком від 02.06.1998 року, до відбування 6 років 6 місяців; Звільнився 21.08.2003 року за постановою суду, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 8 днів;
- 29.05.2007 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 187 ч. 3 КК України, до 8 років позбавлення волі. Звільнився 20.08.2013 року за постановою суду на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 1 р. 6 місяців 23 дні ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 02 жовтня 2019 року, близько 09 год. 30 хв. знаходячись у м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на вул. Некрасова на тротуарі, навпроти домоволодіння № 42, побачив раніше йому не знайому громадянку ОСОБА_6 , яка утримувала в руці сумку із продуктами харчування. Після чого ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на повторне відкрите викрадення чужого майна, визначив її об`єктом свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_4 , пішим ходом підійшов на зустріч ОСОБА_6 , де наблизившись до неї, умисно, діючи повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проти волі власника, відкрито, шляхом ривку із достатньою силою, своєю рукою вирвав з руки ОСОБА_6 належну їй сумку із продуктами харчування. У свою чергу потерпіла ОСОБА_6 , будучи жінкою похилого віку, не втрималась на ногах, упала та звернулась до ОСОБА_4 з проханням повернути її майно. У цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його протиправні дії носять відкритий характер, утримуючи вищезазначене викрадене майно, переслідуючи злочинний умисел направлений на відкрите викрадення майна, умисно із метою придушення волі ОСОБА_6 до будь-якого опору, наніс їй один удар ногою по тулубу, чим завдав їй фізичного болю, та висказав погрозу продовжити завдавати фізичних страждань. Досягнувши злочинної мети, придушення опору з боку потерпілої, ОСОБА_4 , утримуючи у руці сумку із продуктами харчування, втік із місця вчинення злочину. Таким чином ОСОБА_4 умисно, повторно із корисливих спонукань, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , викрав, належні їй продукти харчування та сумку, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи матеріальну шкоду на загальну суму 174, 58 гривень.

Дії обвинуваченого, ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, обставини, викладених в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що дійсно 02 жовтня 2019 року у м. Верхівцеве Верхньодніпровського району, на вул. Некрасова на тротуарі, навпроти домоволодіння № 42, побачив раніше йому не знайому жінку похилого віку, яка утримувала в руці сумку з продуктами та пішов їй на зустріч, коли наблизився, то вирвав з її руки вказану сумку із продуктами. А потерпіла не втрималась на ногах, упала та звернулась до нього з проханням повернути її майно на що він наніс їй один удар ногою по тулубу та втік звідти. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні суду пояснив, що 02 жовтня 2019 вона купила в магазині продукти харчування та йшла додому. Проходячи по вул. Некрасова у м.Верхівцеве, до неї наблизився раніше невідомий їй обвинувачений та вирвав у неї з рук сумку з продуктами, після чого вона впала та попросила його повернути їй сумку, але обвинувачений вдарив її ногою у тулуб та втік з викраденим. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі. В той же час, враховуючи щире каяття обвинуваченого, суд вважає призначити йому мінімальний строк покарання, передбачений санкцією інкримінованої йому статті, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує в сукупності всі обставини справи, особу обвинуваченого, тяжкість скоєного злочину та призначеного покарання, а тому з метою запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України переховуватися від суду та вчиняти нові злочини, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Витрати на проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити за правилами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання 02 жовтня 2019 року.

Продовжити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Речові докази по справі господарську сумку без однієї ручки білого кольору у смугу синього та червоного кольору, ручка від господарської сумки білого кольору в смугу червоного та синього кольору, шматок твердого сиру вагою 0,535 кг., шматок вареної ковбаси вагою 0,370 кг., масло вершкове вагою 0,370 кг., копчена кільку вагова 0,180 кг. які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку

Головуючий ОСОБА_1