Дата документу 18.07.2019 Справа № 320/3247/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/631/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/6844/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року, щодо

продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року продовжено до 25 липня 2019 року включно строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали слідчого судді, до суду надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_10 погоджене прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 за матеріалами кримінального провадження №0000020 від 25.02.2019 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 , з метою заволодінням чужим майном, а саме грошовими коштами у розмірі 4 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.10.2018 еквівалентно 113 079 гривень), що належать ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою групою осіб вимагав грошові кошти у потерпілої за наступних обставин.

Так, приблизно у жовтні 2018 року ОСОБА_13 отримала страхову виплату у розмірі 40 000 доларів США за смерть цивільного чоловіка ОСОБА_14 , про що ОСОБА_12 був обізнаний.

Цього ж місяця 2018 року, більш точний час та дата слідством не встановлені, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_13 та попрохав з ним зустрітися. В ході зустрічі останній познайомив ОСОБА_13 з ОСОБА_8 , який висунув вимогу передати йому з ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США.

У подальшому, будучи обізнаними про наявність у ОСОБА_13 грошових коштів, у ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_8 та іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 , а саме грошовими коштами в розмірі 4 000 доларів США.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими особами, розробили злочинний план, спрямований на вимагання грошових коштів від ОСОБА_13 шляхом погроз знищення індивідуального майна та фізичного насильства шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Так, відповідно до заздалегідь розробленого плану ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та інші особи розподілили між собою ролі, а саме: ОСОБА_8 повинен був чинити психологічній тиск, ОСОБА_12 повинен був отримувати грошові кошти під особисті гарантії припинення тиску, інші особи повинні були вчиняти дії з метою пошкодження та знищення майна ОСОБА_13 , та вчиняти погрози спричинення насилля над потерпілою, з метою спонукання її до передачі вищезазначеної суми грошових коштів, яка в подальшому була визначена останніми як 5000 доларів США та вчинити дії щодо передачі грошових коштів вказаним особам на їх вимогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на вимагання чужого майна, діючи з прямим умислом, ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 24.04.2019 приблизно о 13 год. 50 хв., прибув на автомобілі «SKODA OCTAVIA-A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ОСОБА_8 та іншими особами в раніше визначене ними місце, біля будинку №24 по пр. Металургів, м. Запоріжжя, де залишивши вказаний автомобіль зустрівся з ОСОБА_13 та висунув їй вимогу, з метою отримання раніше вимаганої суми в розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 133 440 гривень, згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.04.2019.

У свою чергу, ОСОБА_13 , сприймаючи раніше висунуті погрози насильства над собою, а також знищення її майна, будучи наляканою та поставленою в умови за яких відмова від передачі грошових коштів ОСОБА_12 , які вимагав останній, може призвести до небажаних наслідків для неї, а тому погодилась на незаконні вимоги ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , щодо передачі грошей.

Виконуючи злочинні вимоги ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та інших осіб 24.04.2019, приблизно о 14 год. 00 хв. знаходячись в салоні автомобілю «Опель Астра», р/н. НОМЕР_2 , на проїжджій частині біля буд. №24, розташованого по пр. Металургів, м. Запоріжжя, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими особами, надавши гарантії особистої безпеки ОСОБА_15 та її майну, якщо будуть виконані їх вимоги щодо передачі раніше обумовленого розміру грошових коштів.

Сприймаючи раніше висунуті погрози реально, ОСОБА_13 передала ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 133 440 гривень, згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.04.2019, після чого останні були затримані.

Таким чином, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими особами, одержали від ОСОБА_13 грошові кошти, які належали останній, в особливо великих розмірах на загальну суму 5 000 доларів США, що еквівалентно 133 440 гривень, згідно офіційного курсу НБУ.

Отже на цей час ОСОБА_8 підозрюється в тому, що своїми умисними діями він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення його майна (вимагання) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

25 квітня 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

26.04.2019 ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якої визначено до 22.06.2019 включно.

Досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу з покладенням на підозрюваного обов`язків завершити не виявляється можливим, у зв`язку з великим обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування.

Постановою військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_16 від 17.06.2019 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 25.07.2019.

Задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував що під час досудового слідства ще необхідно провести ряд інших процесуальних дій з метою встановлення деталей та обставин вчиненого злочину, проведення повного та об`єктивного досудового розслідування для подальшого його завершення, а тому встановив наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку запобіжного заходу. Крім того слідчим суддею враховано, що обраний підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, ризики не зменшилися, а обрання більш м`якого запобіжного, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі з доповненням захисник підозрюваного зазначає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до ОСОБА_8 слід було б застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави. Судом не враховано вкрай поганий стан здоров`я підозрюваного внаслідок отриманих травм під час його затримання. Також апелянт вказує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, має вищу освіту, міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики

На підставі викладеного захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.06.2019 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та виклали в письмових запереченнях; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

З ухвали слідчого судді випливає, що під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 виконані вимоги ст.199 КПК України. Вирішуючи питання про продовження виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, встановив достатність доказів, що свідчать про наявність обставин, про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час продовжують існувати, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді і вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому, не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки, на переконання колегії суддів, доводи захисника підозрюваного є необґрунтованими.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного та його захисника, вислухана думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Слідчий суддя під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_8 належним чином врахував наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також слідчий суддя врахував обсяг підозри та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v.the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ч.3 ст.199 КПК України, слідчий суддя дослідив обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, та встановив, що для завершення розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, виконати які не виявилося за можливе.

Слідчим суддею встановлені об`єктивні обставини, які унеможливлювали закінчення досудового розслідування до спливу строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики не зменшились та існують на даний час.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, на яке послався слідчий суддя, Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , поряд з цим враховано також і тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному, оскільки відомості, що містяться в матеріалах провадження, у своїй сукупності дають підстави для висновку, що існують ризики, які заявлені слідчим у клопотанні.

На переконання колегії суддів, наявні в матеріалах провадження відомості (докази) в своїй сукупності свідчать про достатність підстав вважати, що ризики можливого переховування від органів досудового розслідування і суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином існують, і, на переконання колегії суддів, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника на предмет відсутності переконливих доказів існування обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтовані, адже сукупність фактичних обставин кримінального провадження вказує, що тільки винятковий запобіжний захід може запобігти вказаним ризикам. Наведені в апеляційній скарзі обставини та надані суду апеляційної інстанції матеріали, які характеризують особу підозрюваного, були враховані слідчим суддею під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року, якою продовжено до 25 липня 2019 року включно строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4