Ухвала
Іменем України

21 жовтня 2019 р.

м. Київ
Справа № 559/55/15-к
Провадження № 51-5135 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 лютого 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 лютого 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 200000 грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди, а також 15938 грн 11 коп матеріальної шкоди та 5000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь центральної міської лікарні м. Рівне 4894 грн 80 коп витрат за перебування потерпілого ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні вказаної лікарні.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 16 липня 2019 року вирок місцевого суду в частині цивільного позову змінено, виключено з вироку покликання на стягнення з ОСОБА_5 5000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Проте, всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не наведено належного обґрунтування допущених судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень норм кримінального чи процесуального права, які, на думку захисника тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 370, 374, 404, 412, 419 цього Кодексу. Натомість захисник посилається на неповноту судового розгляду та заперечує правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, захисник у скарзі не погоджується з висновками судів щодо задоволення цивільного позову прокурора про стягнення витрат на лікування потерпілого та розміру моральної шкоди, стягнутої на користь останнього, однак не наводить обставин, які би спростовували ці висновки чи свідчили би про їх помилковість, відповідно до положень статей 23, 1166, 1167, 1206 ЦК України та ст. 128 КПК України.

Також, скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів її апеляційної скарги та засудженого.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, захисник відповідних доводів, з урахуванням положень ст. 433 КПК України, в обґрунтування обставин, передбачених статями 440, 284 КПК України, у касаційній скарзі не наводить.
Крім того, зазначена захисником вимога в частині залишення без розгляду цивільних позовів не відповідає положенням ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3