КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2963/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває підозрюваний ОСОБА_6 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.04.2019 року задоволено частково клопотання слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25 червня 2019 року включно, з одночасним визначенням застави у межах 360 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 691 560, 00 ( шістсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подала в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.04.2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що ОСОБА_6 в повному об`ємі та добровільно виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу до останнього не застосовувалися передбачені законом заходи примусу.
В клопотанні зазначається, що ОСОБА_6 мав злочинний умисел, який направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , але на думку захисника, жодних доказів прокурор не надав і в цій частині вина підозрюваного не підтверджується та в цій частині підозра є не обґрунтованою, обставини умисного заподіяння смерті ОСОБА_11 підозрюваним є недоведеними та не підтвердженими жодними доказами.
ОСОБА_6 має постійне місце роботи де працює тривалий час та позитивно характеризується у трудовому колективі, за місцем проживання, що підтверджується характеристикою та довідкою про місце постійного проживання, одружений, має одну неповнолітню дитину, забезпечує себе та свою родину матеріальними засобами до існування так як має постійне місце роботи з середнім розміром доходу, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався, співпрацює зі слідством, приходив за першим викликом на всі слідчі дії.
04.04.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою до 01.05.2019 року в зв`язку з тим, що він навмисно порушив покладені на нього обов`язки ухвалою слідчого судді від 02.02.2019 року, але відсутні будь-які докази, що підозрюваний переховувався від слідства чи не прибував на вимогу слідчого на допит чи суд. Останній, як зазначає захисник не покидав місця свого проживання, а звернення за медичною допомогою не може бути розцінене як таке, що підозрюваний навмисно ухилився від своїх обов`язків. Право особи на звернення за медичною допомогою не може бути обмежене жодним чином.
Також захисник зазначає, що прямих доказів, що підтверджують вину підозрюваного ОСОБА_6 у слідства не має, так як і до цього часу не готова експертиза з знаряддя вбивства та не має доказів, що на ножі є біологічні сліди та відбитки пальців підозрюваного. Слідством не встановлено іншого учасника бійки, який міг би прояснити ситуацію на події, що мали місце 01.02.2019 року, на даний час слідством не встановлений мотив вбивства та навіть не має жодних версій, окрім того, що потерпілий не сподобався підозрюваному.
На думку захисника клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 є необґрунтованим, так як відсутні будь-які умови та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, як підстави для застосування такого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000990 від 01.02.2019 року.
01.02.2019 року, приблизно 04 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу малої архітектурної форми, яка розташована навпроти будинку АДРЕСА_2 , де помітив раніше невідомого йому ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_13 наблизився до ОСОБА_6 та вступив з ним у словесний конфлікт, який переріс у обопільну бійку.
Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 сформувались особисті неприязні відносини та виник злочинний умисел, який направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, який направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з мотиву особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 дістав правою рукою з кишені власних штанів предмет, що має колюче-ріжучі властивості, після чого наніс ОСОБА_11 вказаним предметом не менше п`яти ударів в область грудної клітки попереду справа, тобто в ділянку тіла де знаходяться життєво важливі органи людини.

Після нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 з місця вчиненню злочину зник, а ОСОБА_13 помер на місці події.
01.02.2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.02.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
02.02.2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
04.04.2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
25.04.2019 року слідчий відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, строком до 01.07.2019 року, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.04.2019 року задоволено частково клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.06.2019 року включно, з одночасним визначенням застави у межах 360 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 691 560, 00 ( шістсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.,з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів. За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри не відповідають дійсності.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, які були встановлені судом при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та також встановлені під час розгляду обставин справи, а ризики на час вирішення клопотання про продовження строк тримання під вартою не зменшилися.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричило смерть людини, а також те, що встановлені під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно останнього не зменшилися та продовжують існувати. Тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження тримання ОСОБА_6 під вартою.

Таким чином, твердження апелянта про недоведеність та необґрунтованість передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а також колегія суддів до уваги не приймає.

Крім того, з урахуванням складності кримінального провадження та великим обсягом процесуальних і слідчих дій, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді неможливо.

Обґрунтованість та необхідність проведення процесуальних дій, перевірена керівником Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_14 при винесенні процесуального рішення - постанови про продовження строку досудового розслідування від 27.03.2019 року, строк досудового розслідування було продовжено до трьох місяців та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, в тому числі і ті, на які захисники посилаються в апеляційній скарзі та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 , більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Також колегія суддів враховує положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до правильного висновку, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні є застава в у розмірі 360 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 691 560 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності часткового задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2019 року, якою задоволено частково клопотання слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25 червня 2019 року включно, з одночасним визначенням застави у межах 360 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 691 560, 00 ( шістсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.,з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3