Справа № 522/8590/13-к
Номер провадження:1-кп/521/1190/19
УХВАЛА

04 грудня 2019 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
предстаника потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси кримінальне провадження відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, з вищою освіою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох дітей: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ч.1 ст.121, п.п.1,5,7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 358 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ч.1 ст.121, п.п.1,5,7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 358 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_9 ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси суду від 17 жовтня 2019 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, дія якої спливає 16 грудня 2019 року.
Судом у судовому засіданні на обговорення поставлено питання про доцільність продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .
Прокурор вважає доцільним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 діб, у зв`язку з ризиками передбаченими ст. 177 КПК України.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строків тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Представник потерпілого просив продовжити строки тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, про наступне.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
На підставі матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що ухвалою 17 жовтня 2019 року судом було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 строком на 60 діб, дія якої спливає 16 грудня 2019 року.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність незаконного впливу на потерпілого, свідків кримінального правопорушення, враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню, спростовує доводи про відсутність ризиків.
Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Так, суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням способу здійснення сторонами своїх повноважень (в тому числі стороною зазисту, відповідно до ст. 319 КПК України ) та навантаження суду з боку суду не відбувалося надмірного затягування розгляду справи; судом не встановлено затягування в надані доказів сторонами по справі.
Під час вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу суд враховує наступне.
ОСОБА_9 , раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ч.1 ст.121, п.п.1,5,7 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 358 КК України, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу. В Одеській області постійного місця проживання не має.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, які ще не допитані.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 в рамках вказаного кримінального провадження необхідно продовжити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182 , 183, 199, 331, 369, 371-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ОУВП в Одеській області № 21 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб і строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу відносно нього дійсний до 27 січня 2020 року.
Копію ухвали направити для виконання співробітникам ОУВП в Одеській області № 21 та іншим учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту оголошення ухвали, особою яка тримається під вартою у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1