Дата документу 04.09.2019 Справа № 310/6219/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/6219/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/849/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2019 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченково Бердянського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, працюючого торговим агентом ФОП « ОСОБА_10 », маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 місяці до 16 жовтня 2019 року, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160560 гривень.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 10 червня 2019 року у нього та невстановленої в ході досудового розслідування особи виник умисел на незаконний збут наркотичних засобів наркозалежним особам на території м. Бердянськ. Згідно домовленості, ОСОБА_7 повинен був розкладати згортки з наркотичним засобом на території м. Бердянськ, тим самим робити так званні «закладки» у визначених ним місцях, про які повідомляти невстановленій під час досудового розслідування особі.

14 серпня 2019 року в ранковий час, з метою реалізації спільного злочинного наміру, направленого на збут наркотичного засобу, в незачиненому автомобілі ЗАЗ-1105 державний номер НОМЕР_1 , який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_12 , розташованому біля будинку № 2 по вул. Степанянца в м. Бердянськ, невстановлена під час досудового розслідування особа залишила пакунок, в якому знаходилось 30 штук фольгованих згортків розфасованого наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадон, тим самим, ОСОБА_7 незаконно придбав вказаний наркотичний засіб з метою подальшого збуту.

Далі, 14 серпня 2019 року у ранковий час ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, незаконно перевозячи наркотичний засіб в автомобілі ЗАЗ-1105 державний номер НОМЕР_1 , розклав частину згортків у невстановленій кількості по різним місцям на території м. Бердянськ шляхом так званих «закладок», тим самим діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб незаконно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Залишкову частину згортків з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, ОСОБА_7 продовжив незаконно зберігати у вказаному автомобілі з метою подальшого збуту.

Пересуваючись на автомобілі ЗАЗ-1105 державний номер НОМЕР_1 біля будинку № 116 по вул. Кабельщіків в м. Бердянськ вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, і в період часу з 9 год. 4 хв. до 10 год. 15 хв. під час огляду в ньому було виявлено та вилучено 22 фольгованих згортка з кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору, які ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно зберігав з метою збуту.

Згідно висновку експерта № 14-41 від 15 серпня 2019 року, один зі згортків, вилучених у ОСОБА_7 містить кристалічну речовину білого кольору масою 0,208 г., в якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, залишкова частина вилученого наркотичного засобу знаходиться на дослідженні.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичного засобу, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

14 серпня 2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

14 серпня 2019 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15 серпня 2019 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0002290, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, має хронічне захворювання, потребує постійного лікування та критично ставиться до вчиненого злочину.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя пришов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та незастосуванням судом закону України, який підлягав застосуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, суд першої інстанції необґрунтовано звільнив ОСОБА_7 з-під варти лише на підставі характеристики його особи, а також того, що він раніше не потрапляв у поле зору правоохоронців.

Вважає незрозумілим те, яким чином наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутність судимостей, позитивна характеристика та стійкі соціальні зв`язки повинні утримати підозрюваного від спілкування з невстановленою особою, в групі з якою він вчинив злочин, а також від вчинення іншого злочину, оскільки на момент вчинення злочину існували такі ж самі умови, які не перешкодили підозрюваному вчинити злочин.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що підозрюваний, будучи особою, яка має постійне джерело доходів, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, систематично, в групі з іншими особами, з початку серпня 2019 року збував наркотичні засоби з метою отримання додаткового доходу, що свідчить про можливість вчинення ним аналогічних злочинів чи продовження злочинної діяльності.

Також зазначає, що аналізуючи обставини скоєного підозрюваним злочину, значну кількість згортків із наркотичним засобом, призначених виключно для розповсюдження, дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини чи продовжити свою злочинну діяльність, припинення якої можливе лише в умовах ізоляції.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 розкаявся у вчиненому вже після викриття його злочинної діяльності і вилучення у нього наркотичних засобів, що ставить під сумнів щирість його тверджень, а з епілепсією до лікарні він звертався у 2013 році, лікування від якої обмежується прийняттям лікарських препаратів і не перешкоджає перебуванню підозрюваного в місцях ізоляції від суспільства.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначила, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин в групі з невстановленими особами та може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що рішення слідчого судді є законним, оскільки ОСОБА_7 з невстановленою особою не знайомий, він з ним зв`язувався через Інтернет та телефон, який у нього вилучили, а тому зв`язатися з ним він не зможе. Крім того, підозрюваний раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, має двох дітей, місце роботи та виключно позитивні характеристики.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що щиро розкаюється та має дітей, яким він потрібний.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявності ризиків перешкоджання кримінальному провадженню в частині встановлення всіх причетних до вчинення злочину осіб, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження своєї злочинної діяльності, а також недоведеності неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання у відношенні ОСОБА_7 було виваженим та із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, має хронічне захворювання та потребує постійного лікування.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.

Відомостей про намагання підозрюваного завадити правоохоронним органам встановити особу, з якої він вчинив злочин, а також про скоєння іншого кримінального правопорушення після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4