Справа № 145/877/19
В И Р О К
іменем України

12 серпня 2019 року м. Шаргород

Справа №145/877/19

Провадження №1-кп/152/81/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 11.05.2019 року,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
прокурора Жмеринської місцевої
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 28.04.2019 року приблизно о 14 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки прийшов у домоволодіння ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені на замок двері гаража проник в гараж, звідки умисно, таємно викрав належного ОСОБА_5 мотоблока марки «ODWERK», моделі «SН61», вартість якого, згідно з висновком експерта від 23.05.2019 року за №3670/19-21, становить 9497,40 грн., із причепом вартістю 4000 грн., після чого залишив домоволодіння ОСОБА_5 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на суму 13947,40 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), поєднану з проникненням у інше приміщення.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст.ст.8 та 2 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.05.2019 року.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що не оспорює фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються ним, вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, оскільки повністю визнає себе винуватим у вчиненні злочину, щиро розкаюється у вчиненому, виявляє жаль з приводу вчиненого ним злочину, готовий нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин, запевняє суд, що виправив свою поведінку, відшкодував заподіяні злочином збитки потерпілому в сумі 4000 грн., не вчинятиме злочинів у подальшому, просить його суворо не карати.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 28.04.2019 року приблизно о 10 годині перебував у лісі із своїми друзями, де вживав спиртні напої, випив приблизно 0,5 літра горілки. О 13.30 годині він та друзі вирішили іти по домівках. По дорозі додому він підійшов до подвір`я ОСОБА_5 , який проживає по сусідству від нього, в АДРЕСА_1 . Спершу він покликав господаря будинку, але ніхто не відгукнувся. Встановивши, що ОСОБА_5 немає вдома, він вирішив викрасти у останнього мотоблок, який знаходився у приміщенні гаража, що йому було достовірно відомо. Пройшовши на подвір`я, він підійшов до гаража, встановив, що двері гаража на замок не закриті, відкрив їх, проник у приміщення, де побачив мотоблок, до якого був причіплений причіп. Відкривши навстіж двері гаража, він завів мотоблок, викрав його з приміщення, вивівши на подвір`я, відкрив ворота, виїхав мотоблоком на дорогу та поїхав по вулиці. Проминувши свій будинок, він перевернувся на мотоблоці. Власними силами він перевернув мотоблок, поставив його на колеса та поїхав далі по дорозі, але на велику відстань не проїхав, приблизно до одного кілометра, так як мотоблок заглухнув. Після цього він ходив біля мотоблока, намагався з`ясувати, що сталося, але не зрозумів причини поломки. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_6 і запитав, хто йому дозволив використовувати мотоблок ОСОБА_5 . Так як він був у стані сп`яніння, то сказав, щоб ОСОБА_6 забрав мотоблок і останній його забрав та повернув потерпілому.

Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 12.08.2019 року, не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 29.07.2019 року потерпілий на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності через неможливість прибути в судове засідання у зв`язку із проходженням служби в Збройних Силах України, при призначенні покарання обвинуваченому покладається на вирішення суду, не має претензій до обвинуваченого, оскільки матеріальна шкода йому відшкодована у повному обсязі (а.с.33).

При цьому, потерпілий у заяві до суду не зазначав, що ним оспорюються фактичні обставини кримінального провадження.

Учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 вважають за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи подану потерпілим заяву.
Виходячи з вимог ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду…

Заслухавши думку учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи подану потерпілим ОСОБА_5 заяву, суд вважає можливим проведення судового розгляду без потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.05.2019 року, та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , викладену в заяві до суду, обвинуваченого ОСОБА_3 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, а саме: 28.04.2019 року приблизно о 14 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_3 з метою вчинення крадіжки прийшов у домоволодіння ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені на замок двері гаража проник в гараж, звідки умисно, таємно викрав належного ОСОБА_5 мотоблока марки «ODWERK», моделі «SН61», вартість якого, згідно з висновком експерта від 23.05.2019 року за №3670/19-21, становить 9497,40 грн., із причепом вартістю 4000 грн., після чого залишив домоволодіння ОСОБА_5 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на суму 13947,40 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), поєднану з проникненням у інше приміщення.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до відома досудову доповідь щодо нього, оскільки, відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що ним вчинено умисний злочин проти власності потерпілого, тоді як однією із основних засад, передбачених ст.41 Конституції України, є право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, право приватної власності є непорушним.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, що передбачений ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування, що вбачається із обвинувального акту, та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 30.05.2019 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як добровільне відшкодування завданого злочином збитку.

При цьому, суд враховує вказану пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину, оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив суду, що відшкодував потерпілому збитки, сплативши вказану ОСОБА_5 суму в розмірі 4000 грн., що підтверджено потерпілим ОСОБА_5 у поданій до суду заяві від 29.07.2019 року, відповідно до якої збитки, заподіяні злочином, йому обвинуваченим відшкодовано (а.с.33).

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення ним злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

До кримінальної відповідальності ОСОБА_3 притягується вперше (а.с.56).

ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Тиврівської ЦРЛ не перебуває (а.с.59).

За місцем проживання в с. Пилява Тиврівського району, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як особа, щодо якої Пилявська сільська рада не володіє компрометуючими матеріалами, щодо якої не надходило скарг на поведінку чи порушення громадського порядку (а.с.58).

З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Тиврівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 07.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. ОСОБА_3 власного житла не має, проживає в с. Пилява Тиврівського району у будинку дідуся. На теперішній час ОСОБА_3 має середню спеціальну освіту (кухар, бармен-офіціант), не працевлаштований, працює на випадкових заробітках, має джерела доходів від таких заробітків, допомагає дідові утримувати підсобне домашнє господарство. Із опису бесіди з обвинуваченим ОСОБА_3 укладач досудової доповіді зробив висновок, що обвинуваченому вистачає коштів для задоволення власних базових потреб, одночасно із цим є труднощі із раціональним використанням коштів, оскільки він витрачає їх на непотрібні речі та на придбання алкогольних напоїв. Разом з тим, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліках ОСОБА_3 не перебуває, відсутні відомості про зловживання обвинуваченим алкогольними напоями. ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП. Із опису бесіди з обвинуваченим укладачем досудової доповіді встановлено, що ОСОБА_3 вживає алкоголь по святах, а наркотичних засобів не вживає взагалі. ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно. Також, ОСОБА_3 має мотивацію до позитивних змін та плани на майбутнє, зокрема, бажає знайти роботу за кордоном, одружитися (а.с.49-51).

Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення середній; ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений як середній (а.с.49-51).

З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_3 вбачається, що виправлення останнього можливе в умовах, що не пов`язані із ізоляцією його від суспільства, тобто без позбавлення волі на певний строк (а.с.49-51).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про пробацію», під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
Абзацом 17 ч.1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику представником органу пробації ОСОБА_3 та погоджується із висновком про можливість виправлення останнього в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі, без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, встановлених ст.76 КК України.

Таким чином, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував заподіяні збитки, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_5 , який в заяві до суду зазначив, що при призначенні покарання обвинуваченому покладається на вирішення суду, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Так, щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування збитків, заподіяних злочином, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, позитивно характеризують його особу після вчинення злочину, та, на переконання суду, хоч вчинений ним злочин і порушує конституційні права потерпілого на вільне володіння своїм майном, але потерпілий ОСОБА_5 в заяві до суду зазначив, що збитки, заподіяні ОСОБА_3 під час вчинення злочину, відшкодовано і він не має претензій до обвинуваченого, тому таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено: 23.05.2019 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №3670/19-21 (а.с.60-62), вартість експертизи становить 471 грн. (а.с.63).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 471 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.3 ст.185 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за якою засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 471 (чотириста сімдесят одну) гривню за проведення товарознавчої експертизи 23.05.2019 року за №3670/19-21.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1