Cправа №505/1392/19
Провадження №1-м/505/2/2019
УХВАЛА
Іменем України

08.11.2019 року м. Подільськ
Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Подільськ клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тирасполь, ПМР, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 27.11.2017р. за ч.3 ст.30, п.п. "а, г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст.62, ч.3 ст.66 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму, -
ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду м.Подільськ Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 27.11.2017р. стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тирасполь, ПМР, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність із законодавством України.
Як вбачається з даного клопотання та додатків до нього ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.30, п.п. "а, г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації, а саме замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великих розмірах, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж.
Обставини злочинів детально викладені у вироку Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 27.11.2017р., яким ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п.п. "а, г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.62, ч.3 ст.66 КК Російської Федерації у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму.
До вступу вироку в законну силу міру покарання ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.11.2017 року. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час перебування під вартою з 26.10.2016 року по 27.11.2017 року.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, про час, день, місяць, рік і місце розгляду клопотання повідомлений належний чином. У самому клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без участі представника.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо розгляду клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд даного клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України.
У судовому засіданні прокурор клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши думку прокурора, ретельно дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Виконуючи вище вказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.83 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.70 року, які ратифіковані Україною 22.09.95 року та 26.09.2002 року відповідно.
Згідно із ст.9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.70р. санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.83 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно із п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.83 у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Разом з цим, положеннями ч.3 та ч.4 ст.610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Положеннями ч.1 ст.610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст.609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.83 та ч.2 ст.610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього ОСОБА_4 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 виданого Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 14.06.2005 року, останнім місцем його реєстрації в Україні є, АДРЕСА_1 (а.с.38).
Згідно із заяви ОСОБА_4 він має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України (а.с.28).
З тексту п.п. "а, г" ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 КК Російської Федерації, на яких ґрунтується вирок Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 27.11.2017р., вбачається, що замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великих розмірах, з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж карається позбавленням волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права займати відповідні посади або займатися певною діяльністю на строк до 20 років або без такого і зі штрафом в розмірі до одного мільйону рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років, або без такого (а.с.24, 25).
Постановою пленуму Верховного суду України №-4 від 26.04.2002р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», встановлено, що злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК, визначаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремою кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.
Нєфтєюганський районний суд Ханти-Мансійського автономного округу Югри кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.30 п.п. «а, г», ч.4 ст.228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою у великому розмірі.
Як вбачається з тексту вироку Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри, ОСОБА_4 придбав з метою збуту наркотичну речовину N-метілефедрон, яка є похідною наркотичної речовини.
Таким чином, злочинні дії ОСОБА_4 , встановлені вироком Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри, за кримінальним законодавством України, зокрема ст.307 КК України, утворюють закінчений склад злочину.
За таких обставин суд вважає, що кваліфікація протиправних дій ОСОБА_4 , за які він був засуджений Нєфтєюганським районним судом Ханти-Мансійського автономного округу Югри, як незакінченого злочину, виключає можливість призначення засудженому покарання із застосуванням ст.68 КК України.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 (шести) до 10 (десяти) років з конфіскацією майна.
Законодавство України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Однак, Статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст.11 Конвенції, при приведенні вироку Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 27.11.2017р., у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.
На підставі наведеного, керуючись ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.70р., ст.ст.6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.83р., ст.81 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст.ст.369-372, 376, 602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Вирок Нєфтєюганського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 27.11.2017р.,, яким громадянина України ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п.п. "а, г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.62, ч.3 ст.66 КК Російської Федерації у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.11.2017 року. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час перебування під вартою з 26.10.2016 року по 27.11.2017 року.
До вступу вироку в законну силу міру покарання ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Тирасполь, ПМР, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - рахувати з 27.11.2017 року, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під вартою з 26.10.2016 року по 27.11.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1