Провадження № 1-кп/127/921/19
УХВАЛА

27 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відомості про яке внесені 19 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002100, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В судовому засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з утримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме на особисте зобов`язання. Мотивуючи клопотання тим, що на думку захисту, стороною обвинувачення ризики, які зазначенні в ч. 1 ст. 177 КК України не доведенні та не обґрунтовані. Також захисник вказував на те, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати, як домашнє насильство, а даний вид злочину не є тяжким, а тому є недоцільним тримання під вартою ОСОБА_4 . Крім того, обвинувачений офіційно працевлаштований водієм у ФОП « ОСОБА_7 », тобто його рід заняття вимагає від нього мобільності та пересування по шляхам Вінницької області.
Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задоволити з мотивів викладених в ньому.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, мотивуючи вказану позицію наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 вважала, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши кримінальне провадження, суд дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання доцільності зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який, суд керується приписами ст.ст. 177, 194, 331 КПК України та враховує, виключно, дані наявні в кримінальному провадженні.
Відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та його дію ухвалою суду від 15.11.2019 року продовжено у встановленому порядку до 13.01.2020 року.
19.11.2019 року захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2019 року, якою продовжено дію запобіжного заходу ОСОБА_4 . На даний час апеляційна скарга не розглянута, остаточне рішення щодо запобіжного заходу у провадженні, апеляційним судом не прийнято.
Не зважаючи на вказане, кожне клопотання у кримінальному провадженні має бути розглянуте у встановленому ст. 350 КПК України.
Вирішуючи зазначене клопотання суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.
За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявності обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (до судового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень ЕСПЛ.
Разом з тим, у вказаному провадженні на даний час триває судовий розгляд, а не досудове розслідування, а тому вирішення обвинувачення по суті, з аналізом його обґрунтованості, належить до стадії постановлення вироку, що врегульовано ст. 369, 371, 374 КПК України.
Зазначене свідчить про те, що суд на стадії судового розгляду не може надавати оцінку «обгрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
В той же, ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України, конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що потерпіла є його колишньою дружиною, а свідки його дітьми, онуками, сусідами. Також ним підтверджено, що він працює у ФОП « ОСОБА_7 » водієм по автошляхам Вінницької області, що в свою чергу переконує суд, що ризики у кримінальному провадженні, передбачені ст. 177 КПК України у вигляді можливості переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків існують, а тому достатнім запобіжним заходом, що забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 буде утримання під вартою.
Також суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.
За таких обставин суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з утримання під вартою на більш м`який вид запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, в зв`язку з чим, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 180, 194, 201, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: