ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/3077/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2406/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 24 05 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , який утримується в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100№) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції засудженим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій викладено прохання про скасування ухвали та постановлення нової, якою задовольнити його клопотання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з посиланням на її необґрунтованість та невідповідність кримінальному процесуальному законодавству України.

Зазначив, що ним було надано переконливі докази його становлення на шлях виправлення, які залишені судом поза увагою.

Крім того, вказує, що керівництвом державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100№) не додано до матеріалів справи ще одне видане йому заохочення, а саме грамоту, яка також підтверджує виправлення засудженого ОСОБА_7 .

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує,що він став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, вважає за можливо застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Проте, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Рішення про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 відповідно до положень ст.81 КК України районний суд аргументував тим, що останній не довів своє виправлення, а цілі покарання, застосованого до нього, не досягнуті.

При прийнятті рішення судом першої інстанції було враховано, що засуджений ОСОБА_7 з 26 жовтня 2016 року знаходиться в місцях позбавлення волі.

Під час тримання в СІЗО м Старобільськ характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи один раз, стягнення погашено в установленому законом порядку. Заохочень не мав, до праці не залучався.

З 20.06.2017 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія («100»).

За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що заохочувався адміністрацією установи три рази.

До промислової зони не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою колонії, до праці ставиться позитивно, поставлені завдання виконує в повному обсязі та своєчасно.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.

Виконує законні вимоги персоналу установи.
Також засуджений ОСОБА_7 виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні.
Відвідує виховні заходи, які проводяться в установі, проявляє ініціативу.
Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Засуджений ОСОБА_7 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться з зацікавленістю.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, побачень та телефонних розмов, отримує від неї посилки та передачі. Стосунки доброзичливі.
Разом з тим, матеріали справи містять відомості щодо наявності у засудженого ОСОБА_7 непогашеної судимості за вчинення тяжкого корисливого злочину, на підставі чого суд першої інстанції дійшов висновку, що після звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив під час іспитового строку тяжкий злочин, за що був засуджений до позбавлення волі.
Висновки суду щодо стійкої тенденції у засудженого ОСОБА_7 на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення колегія суддів вважає обґрунтованим.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів, погоджується з висновком районного суду про те, що матеріали справи не містять переконливих доводів того, що цілі покарання досягнуті у більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 13.04.2017 року та відносно ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

Крім того, не можна залишити поза увагою дані про те, що згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 , питання щодо можливого застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення було розглянуто комісією державно установи Темнівська виправна колонія («100») 02 січня 2019 року, за результатами якої ОСОБА_7 було відмовлено, як особі, що не довела свого виправлення.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 05 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4