Справа № 592/8179/18
Провадження № 1-кп/592/188/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0003490 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, українця, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, не працюючий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 25.02.2010 р. Новозаводським районним судом м. Чернігів за ч. 1 ст.190 КК України до громадських робіт 120 годин; 2) 21.06.2010 р. Новозаводським районним судом м. Чернігів за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.79, ч.4 ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців 5 дн і на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 р.; 3) 12.10.2010 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.69, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 р. 7 місяців; 22.06.2012 р. постановою Первомайського міського суду Харківської області від 14.06.2012 року умовно-достроково звільнено на 1 рік 8 м. 2 дн.; 4) 05.11.2013 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, 70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 р. 6 місяців і звільнений 21.09.2015 р. із Коростецької ВК Житомирьскої області №71 по відбуттю строку покарання із застосуванням Закону України «Про амністію» від 2014року; 5) 18.10.2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.3 ст.27 ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
22.07.2016 року ОСОБА_5 знайшов на сайті «olx. ua» об`яву про здачу в оренду з подобовою оплатою квартири. В об`яві був зазначений номер мобільного телефону ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_5 зв`язався та домовилися про оренду квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Через деякий час ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 , передав йому грошові кошти в якості оплати за проживання у вказаній квартирі, а останній передав йому ключі від зазначеної квартири. Після цього ОСОБА_5 почав проживати в даній квартирі. 11.08.2016 р. ОСОБА_5 вирішив скористатися тим, що ОСОБА_6 не перевіряє його в квартирі, яку він у нього орендує та викрасти побутову техніку, щоб в подальшому продати її, а отримані грошові кошти витратити на власні потреби.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав майно ОСОБА_6 , а саме: пральну машину «LG» , модель WD10302N, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи №19/119/9-3/3105е від 19.08.2016 року 4050 грн. та холодильника «Samsung» RL28DB/EB/FB RL28DBSI вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/9-3/3105е від 19.08.2016 року 3500 грн., чим спричинив йому матеріальних збитків на загальну суму 7550 грн.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю і підтвердив, що він дійсно почав проживати у квартирі потерпілого, яку він зняв у оренду для проживання з 22.07.2016 року, а потім так склалися обставини, що потрібні були кошти і він вирішив викрасти побутову техніку та продати. Знайшов покупця і продав холодильник, пральну машину, після чого залишав квартиру і виїхав з м. Суми. Грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро каявся, жалкував, що вчинив, просив не призначати суворе покарання.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Таким чином, факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує:
-за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному, повторному, з корисливою метою, викраденні чужого майна- холодильника «Samsung» та пральної машинки «LG» , що належить ОСОБА_6 , на загальну суму 7550 грн. вчинив кримінальне правопорушення (злочин) - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 , згідно з ч.3 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_5 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, шкода відшкодована повністю, сприяв розкриттю злочину, - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що помякшують його покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, офіційно не працює, але враховуючи неодноразові судимості, які вчиняє відразу ж після звільнення з місць позбавлення волі, що підтверджує його не бажання встати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про обрання міри покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням наявності вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2017 року, яким визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченню за ч.3 ст.185 і ч.3 ст.27-ч.3 ст.185, 70 КК України у виді позбавленні волі строком 5 років і ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 червня 2018 року вирок Центрального районного суду м. Миколаєва залишений у силі, необхідно застосувати ч.4 ст. 70 КК України.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги конкретні обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо досягти лише в ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статей, застосувавши вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.
Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інше.
Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3105е від 19.08.2016 року у розмірі 439 грн. 80 коп. і дактилоскопічної експертизи за № 19/119/6-1/640е від 05.09.2016 року у розмірі 660,30 грн.
Речові докази холодильник «Samsung» та пральна машинка «LG», які передані потерпілому ОСОБА_6 , вважати переданим власнику.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді трьох років позбавлення волі
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання, призначеного за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України, визначати покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2017 року, яким він засуджений до п`яти років позбавлення волі та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання, строк визначений за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2017 року - моменту набрання вироком чинності, зарахувавши на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України ОСОБА_5 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення:
-з 21 січня 2017 року до 20 червня 2017 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;
-з 21 червня 2017 року до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Речові докази холодильник «Samsung» та пральна машинка «LG», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати переданим власнику.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3105е від 19.08.2016 року у розмірі 439 грн. 80 коп. і дактилоскопічної експертизи за № 19/119/6-1/640е від 05.09.2016 року у розмірі 660,30 грн., на загальну суму 1100,01 грн.
Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1