печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005079 від 28.06.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2019 Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005079 від 28.06.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, тобто до 04.05.2019, внаслідок виняткової складності провадження, оскільки для прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак наявна необхідність у продовженні тримання підозрюваного під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити, з мотивів викладених у клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на порушення правил підсудності при розгляді даного клопотання та порушення правил підслідності при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005079 від 28.06.2014. Також, вказали на необґрунтованість підозри, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, враховуючи, що ризики з якими законодавець пов`язує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.
Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судовим розглядом встановлено, Державним бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005079 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України.
Процесуальне керівництво у вказаному провадженні з 23.03.2018 здійснюється прокурорами управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.
Так, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Державного бюро розслідувань являється: 01008, м.Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2, яке за адміністративним поділом міста Києва відноситься до Печерського району, що спростовує доводи захисників в обґрунтування порушення правил підсудності при розгляді даного клопотання та порушення правил підслідності при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005079 від 28.06.2014.
Начальником слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури України ОСОБА_12 . 04.07.2018 ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Горлівка Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
-ст. 257 КК України, тобто організації озброєної банди з метою нападу на окремих осіб;
-ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто організації готування до вбивства ОСОБА_13 умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство;
-ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146 КК України, тобто організації готування викрадення людини ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою організованою групою, способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї, що могло спричинити тяжкі наслідки;
-ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто організації вбивства ОСОБА_14 умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство;
-ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, тобто організації викрадення людини ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою організованою групою, способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки;
-ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто організації придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу;
-ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України, тобто організації вбивства працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
19.07.2018 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у даному кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, 11.09.2018, 30.10.2018 та 22.12.2018 слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва, відповідно до вимог ст. 199, продовжувався строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжували існувати та не зменшувались.
При цьому, 19.12.2018 постановою заступника Генерального прокурора Головним військовим прокурором строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 9 місяців, тобто до 4 квітня 2019 року.
Крім цього, 06.03.2019 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва, у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 04.05.2019.
Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, які були предметом апеляційного розгляду.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження строку дії запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчим суддею встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні досудове розслідування завершено та 29.12.2018 ОСОБА_5 та його захисників, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005079 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України.
Проте, обставиною, яка перешкоджає закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді являється те, що станом на 17.04.2019 підозрюваний ОСОБА_5 у приміщенні ІТТ ГУНП у м. Києві та його захисник систематично та невмотивовано продовжують зволікання з ознайомленням із матеріалами досудового розслідування, які надано в повному обсязі.
Разом з цим, з метою забезпечення права ОСОБА_5 на захист, стороною обвинувачення виготовлено письмові копії матеріалів кримінального провадження у обсязі 26 томів, які у прошитому та пронумерованому виді 14.02.2019 в приміщенні ІТТ ГУНП у м. Києві вручено підозрюваному.
Крім того, стороною обвинувачення виготовлено копії аудіо-, відеоматеріалами кримінального провадження, які перенесено на оптичні носії у кількості 7 штук (№ 1, № 2, № 3 та № 6), 2 з яких (№ 4_2 та № 5) на теперішній час ОСОБА_5 не переглянуті та ним не отримані, а диск № 4_1 переглянутий, проте не отриманий.
У зв`язку з систематичним, немотивованим зволіканням ОСОБА_5 в ознайомленні із матеріалами досудового розслідування, 05.04.2019 стороною обвинувачення подано клопотання про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, яке на теперішній час Печерським районним судом м. Києва не розглянуто.
Прокурор вказує, що зазначені дії захисників та самого підозрюваного ОСОБА_5 сторона обвинувачення розглядає як зволікання при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, і хоча відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування це призводить до порушення загального принципу розумності строків кримінального провадження, передбаченого ст. 28 КПК України та спливу строків запобіжного заходу.
Прокурором в судовому засіданні було доведено, що виконати вимоги ст. 290 КПК України раніше, у межах строку дії ухвали слідчого судді, не виявилось можливим з об`єктивних причин, оскільки всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії здійснювалися послідовно, по мірі проведення комплексу інших необхідних слідчих (розшукових) дій та після встановлення слідством свідків у кримінальному провадженні, нових даних щодо вчинених злочинів, а також зважаючи на великий обсяг запланованих слідчих (розшукових) дій, потреба у здійсненні яких була безпосередньо пов`язана з перевіркою показань учасників кримінального провадження та інших отриманих доказів і зумовлена метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження.
Варто зазначити, що виконання вимог ст. 290 КПК України має вирішальне значення для кримінального провадження, оскільки якщо сторона не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема під час судового розгляду клопотання вбачається, що матеріалами досудового розслідування встановлено, що у зв`язку з розслідуванням Генеральною прокуратурою України кримінального провадження № 00000029 від 21.11.2012, ОСОБА_5 з 27.12.2012 був оголошений у міжнародний розшук за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
05.07.2013 ОСОБА_5 затриманий на території Республіки Угорщина, та 26.03.2014 за результатами проведення процедури екстрадиції доставлений на територію України.
27.03.2014 стосовно ОСОБА_5 застосовано раніше обраний Печерським районним судом м. Києва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено до 20.07.2014.
Проте, 06.07.2014 ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності вчинив втечу з-під варти, у зв`язку з чим його того ж дня повторно оголошено у міжнародний розшук.
Ухвалою слідчого судді Печерського району м. Києва від 26.03.2015 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Генеральною прокуратурою України до компетентних органів Російської Федерації направлено клопотання про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289; ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 5, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Компетентними органами Російської Федерації у задоволенні клопотання про видачу ОСОБА_5 відмовлено на підставі ст. 19 Конвенції про правову допомогу і правових відносинах по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року, про що зазначено у відповідному листі за №81/2-218-15 від 07.07.2016.
Тобто, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000029 від 21.11.2012 підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово переховувався від органів досудового розслідування та суду, зокрема він з 27.12.2012 перебував у міжнародному розшуку і лише 05.07.2013 його було затримано на території Угорської Республіки та згідно процедури екстрадиції 26.03.2014 доставлено в Україну.
Після обрання ОСОБА_5 27.03.2014 (після екстрадиції з Угорської Республіки) запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, підозрюваний здійснив кілька спроб симулювання тяжких захворювань спочатку для створення видимості наявності підстав для зміни йому запобіжного заходу, а потім з метою потрапити із слідчого ізолятору до медичного закладу де неодноразово симулював підвищення артеріального тиску та втрати свідомості, одержав медичні висновки про нібито наявні у нього захворювання: «вірусний енцефаліт» та «розсіяний склероз», які у подальшому, об`єктивно, не знайшли свого підтвердження.
Переведення ОСОБА_5 із слідчого ізолятору до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, дало останньому змогу 06.07.2014 здійснити втечу з-під варти та почати переховуватися від правоохоронних органів України в Російській Федерації, на територій якої він користується статусом особи, щодо якої існує відмова у видачі правоохоронним органам України для притягнення до кримінальної відповідальності.
08.02.2018 ОСОБА_5 на підставі ухвали Печерського районного суду від 26.03.2015 затримано на території Київської області у іншому кримінальному провадженні, досудове розслідування по якому на даний час завершено.
Водночас, на тимчасово окупованій території Донецької області ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, на територію України з Російської Федерації ОСОБА_5 потрапив саме через неконтрольовані Україною території Донецької або Луганської областей, оскільки відомостями щодо офіційного перетину кордону України ОСОБА_5 прикордонна служба України не володіє.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні трьох особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ст. 348 КК України, за які законом передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він зареєстрований на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м. Донецьк, як встановлено матеріалами досудового розслідування у інших кримінальних провадження протягом 2014 - 2018 років переховувався від правоохоронних органів України, у тому числі за кордоном, здійснив втечу з-під варти, а тому перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном та на території тимчасово непідконтрольній українській владі, де на праві власності володіє об`єктами нерухомості.
При цьому, вік підозрюваного ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дозволяють останньому ефективно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить проведення з ним судового розгляду.
Вищевказане безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, враховуючи, що підозрюваному інкриміновано вчинення кількох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які, у разі його визнання судом винним останньому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, підозрюваний з високим ступенем ймовірності може здійснювати дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень з метою уникнення кримінальної відповідальності, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.
Вищевказане безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, на теперішній час в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 як колишній Народний депутат України має широке коло знайомств серед працівників правоохоронних органів, має стійкі зв`язки серед посадових осіб правоохоронних органів, інших силових структур, через яких намагатиметься здійснювати тиск на потерпілих, свідків та осіб, які підконтрольні вказаним посадовим особам у своїй службовій діяльності.
Вищевказане безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи обізнаний про форми та методи слідчої та оперативно-розшукової діяльності, і тому зважаючи на те, що на даний час його затримання призвело до необхідності проведення з підозрюваним певних процесуальних дій з метою встановлення всіх обставин скоєння інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, встановлення вичерпного переліку його спільників у вчиненні даних кримінальних правопорушень, у тому числі серед високопосадовців державних органів влади, правоохоронних та силових структур, яким ОСОБА_5 може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які йому стали відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Вказане безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, на теперішній виконуються вимоги ст. 290 КПК України, при цьому, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники свідомо та безпідставно затягують процес ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ст. ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, злочинна діяльність ОСОБА_5 , у тому числі, була спрямована на створення озброєної банди для нападу на окремих осіб, вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, волі особи, громадської безпеки, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що залишаючись на волі, ОСОБА_5 в подальшому може продовжити свою протиправну діяльність.
Вказане безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вищевикладене свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що все ж дані ризики, хоча і не втратили свою силу, проте не можна їх розцінювати настільки ж актуально, як і на початковій стадії досудового розслідування, приймаючи до уваги той факт, що відбувається стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яка являється завершальною.
За встановлених обставин, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків та їх актуальність.
На підставі викладеного, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, враховуючи при цьому принцип диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, та приймає до уваги ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як сторона захисту не спростувала представлені стороною обвинувачення слідчому судді докази, які дають підстави для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного запобіжного заходу.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.
Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005079 від 28.06.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Продовжити підозрюваному у кримінальному провадженні № 0005079 від 28.06.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 22.06.2019 включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1