Справа № 376/605/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2860/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до вироку суду першої інстанції, що 16.02.2018 року близько 18 години ОСОБА_7 , перебувавши за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає разом з батьками та дядьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хворів на шизофренію другої степені.

Перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт.

В подальшому, у ОСОБА_7 виник умисел на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , після чого він, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, тримаючи в правій руці металеву кочергу, наніс нею два удари в область голови ОСОБА_9 спричинивши тим самим згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 19.02.2018 року ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепномозкової травми з супдуральним крововиливом із здавленням головного мозку дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів (ротаційний механізм травми, коли пошкодження наноситься по обличчі та голові, що призводить до зміщення мозку та розриву судин твердої мозкової оболонки), від нанесення ударів по голові і не могла утворитися при падінні з послідуючим ударом голови, що підтверджується морфологією пошкоджень, локалізацією та характером пошкоджень, а також даними гістологічного дослідження. Розрив сальника не виключено, що міг утворитися як від дії тупого предмету так і при падінні на такий.

Смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила внаслідок травматичного субдурального крововиливу із здавленням головного мозку. Даний висновок підтверджується наявністю пластинчастої гематоми під твердою мозковою оболонкою до 80 мл., набряком-набуханням головного мозку, а також рідким станом крові венозним повнокров`ям внутрішніх органів та даними гістологічного дослідження.

Вироком Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4-ох (чотирьох) років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання тобто з моменту затримання.
Вирішено питання щодо речових доказів. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Сквирської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 504,12 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Сквирського районного суду Київської області від 18.07.2019 стосовно ОСОБА_7 , пом`якшивши призначене покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що зазначений вирок є надто суворим і підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Суд правильно застосував при винесенні вироку ст.69 КК України, але не в повній мірі врахував збіг тяжких особистих, сімейних чи інших обставин в обвинуваченого (п.5 ч.1 ст.66 КК України).
Захисник звертає увагу на те, що судом недостатньо звернуто увагу на той факт, що потерпілий ОСОБА_9 , який страждав психічним захворюванням (шизофренією) створив нестерпні умови для проживання сім`ї обвинуваченого ОСОБА_7 , що тривало на протязі майже трьох років. За весь час проживання у сім`ї ОСОБА_7 потерпілий вів себе неадекватно, тікав із дому, бив матір обвинуваченого ОСОБА_10 , яка є тяжкохворою (рак молочної залози , ст.IV. Серйозно хворим є і батько обвинуваченого ОСОБА_11 . Таким чином, збіг тяжких особистих, сімейних обставин негативно вплавили на психіку обвинуваченого ОСОБА_7 та викликали у нього надмірну дратливість, гарячковість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки. Тяжка хвороба матері обвинуваченого та постійна неадекватна поведінка потерпілого ОСОБА_9 це ті обставини, які зумовили спонтанне нанесення ударів ОСОБА_7 кочергою по голові потерпілому.

Крім всього іншого потрібно врахувати і молодий вік обвинуваченого, якому на час скоєння злочину не було неповних 24 роки. Також він фактично є реальним годувальником сім`ї, заробляючи кошти мінітрактором у селян при виконанні різних господарських робіт.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, злочин скоїв за збігу тяжких сімейних обставин, молодий вік обвинуваченого, його позитивну характеристику (нова характеристика за місцем проживання №218 від 29.07.2019 та підписи односельців (13 чоловік), захисник вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_7 вирок, обмежившись позбавленням волі на 1 (один) рік.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу захисника в повному обсязі та просив її задовольнити,
пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_10 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що вирок суду першої інстанції є надто суворим і підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 вид та розмір покарання, крім ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, врахував щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної потерпілому шкоди, що визнав обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, з огляду на що обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України, а саме у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Також, відповідно до вимог ст.65 КК України суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття обвинуваченого в скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної потерпілому шкоди, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність судимостей.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі.
Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, на думку колегії, є необґрунтованими.
Призначене судом першої інстанції покарання за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника.
За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, а вирок Сквирського районного суду Київської області від 18.07.2019 року щодо ОСОБА_7 необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Сквирського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ __________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4