ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2913/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 641/9363/18-к
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 27 жовтня 2019 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі. В обґрунтування своїх апеляційної вимог посилався на те, що йому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було вручено не за три години до початку розгляду даного клопотання, а безпосередньо у судовому засіданні, ОСОБА_8 вищезазначене клопотання взагалі вручено не було. Також посилався на те, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні відсутні, оскільки ОСОБА_8 після вчинення злочину не переховався від правоохоронних органів, потерпілі, на його думку, зазначають те, що на них не здійснювався тиск останнім, що у сукупності свідчить, що ризик вчинення іншого злочину обвинуваченим є припущенням прокурора.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного з посиланням практики ЄСПЛ.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України - який відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, з матеріалів судового провадження, вбачається, що ОСОБА_8 , раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, без місця реєстрації, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України - розбою, тобто нападу з метою заволодінням чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала такого нападу, а тому може почати переховуватися від суду та впливати на свідків, які на цей час не допитані.

Доводи захисника щодо необхідності зміни виду запобіжного заходу спростовуються відомостями, наявними в матеріалах кримінального провадження та змістом клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке надійшло до суду першої інстанції 29 серпня 2019 року (а.с 5). Вказане клопотання було розглянуто за участю сторін, у тому числі захисника та обвинуваченого (а.с. 8). Відомості, що зафіксовані на диску звукозапису судового засідання спростовують доводи захисника про його необізнаність з приводу того, що таке клопотання буде розглядатися. Матеріали судового провадження не містять інших відомостей на які посилається захисник, як на ті, що свідчили б про можливість обрання стосовно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, який не пов`язаний із позбавленням волі.

Досліджуючи відомості щодо особи обвинуваченого, не вбачається наявності міцних соціальних зв`язків, у нього не має місця реєстрації, він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, що на думку колегії суддів, уразі обрання стосовно останнього іншого, більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантовано виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що негативно вплине на дотримання судом розумних строків розгляду судового розгляду.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами захисника щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів захисника щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Твердження захисника щодо недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4