Справа № 296/9415/19
УХВАЛА
Іменем України

24 вересня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 , що погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Витків Радехівського району Львівської області, громадянина України, одруженого, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 23.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000326.

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019 слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У клопотанні зазначено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 23.09.2019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за яким 23.09.2019 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , та 23.09.2019 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги клопотання, посилалась на обставини викладені у ньому, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до правопорушень тяжкого ступеню та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, що надає підстави застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення дієвості кримінального провадження. Підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Разом з цим, орган досудового розслідування не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, також вчинити інше кримінальне правопорушення та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме через велику відстань від свого місця проживання може не з`являтися на вимоги слідчого, прокурора чи суду. А отже, відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є найбільш дієвим запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить такого виконання.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав про свою причетність до ДТП, в результаті якої загинули та травмувалися люди, вважає себе винуватим в цьому, однак вказує на наявність інших обставин, які привели до таких наслідків, зокрема дії інших учасників дорожнього руху. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також зазначив, що має в наявності паспорт громадянина України для поїздок за кордон, якого в нього не вилучали та може його здати у разі такої потреби.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Захисник вказав, що додані до клопотання матеріали не доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки вважає, що саме дії водія автобуса призвели до ДТП та настільки тяжких наслідків. Захисник піддав сумніву покази свідків про встановлення попереджувального аварійного знака, а також зазначив про відсутність у водіїв автобуса спеціальних жилетів із світлоповертачами. Крім того водій автобуса дозволив вийти пасажирам у невстановленому місці, що є порушенням ПДР.

Також захисник вказав, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують наявність ризиків визначених ст. 177 КПУ України. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки (є одруженим, має дітей та онуків, які спільно з ним проживають, працює водієм автотранспортного засобу в ТОВ «Петрол Логістик», за місцем роботи та проживання характеризується з позитивної сторони, має постійне місцем проживання в м. Володимир-Волинський), а тому вчинення підозрюваним дій визначених ст. 177 КПК України є малоймовірними. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може ґрунтуватися лише на тяжкості покарання.

Зважаючи на положення п. 6 ч.2 ст.27 КПК України, за згодою сторін та на підставі протокольної ухвали слідчого судді, розгляд клопотання проводиться в присутності журналістів та із застосуванням стаціонарної апаратури відеозапису.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 23 вересня 2019, відомості про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що у 22 вересня 2019 року близько 22 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи спеціалізованим вантажним сідловим тягачем «DAF ХF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 у складі з напівпричепом цистерною «OTOKAR CA FRUEHAUF» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно належать ОСОБА_8 (м. Київ, Шевченківський район, вул. Магістральна, 50) рухався ним по правій смузі проїзної частини автодороги «Київ Чоп» в напрямку м. Житомир.

На 242 км + 237,9 м указаної автодороги поблизу с. Пилиповичі Новоград-Волинського району Житомирської області водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив, не дотримався безпечного інтервалу та на смузі свого руху передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на задню ліву частину припаркового на правому узбіччі та частково правій смузі руху проїзної частини в напрямку руху до м. Житомир автобуса «NEOPLAN N 316» реєстраційний НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_9 , який перебував у нерухомому положенні.

Внаслідок даної ДТП пасажири автобуса «NEOPLAN N 316» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 отримали тілесні ушкодження та загинули на місці пригоди, а ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В ході здійснення досудового розслідування о 00-30 год. 23.09.2019 року затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12).

23.09.2019 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України (а.с.15-16).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується..

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин"(див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.09.2019, в ході якого на 242 км + 237,9 м автодороги «Київ Чоп» поблизу с. Пилиповичі Новоград-Волинського району Житомирської області виявлено та зафіксовано слідову інформацію, утворену внаслідок ДТП, розташування причетних до ДТП транспортних засобів, тіл загиблих та інше; протоколом допиту свідка ОСОБА_29 від 23.09.2019 року, під час якого свідок повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.09.2019 року, під час якого свідок повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб) вказують пояснення самого ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні, що саме він перебував за кермом спеціалізованого вантажного сідлового тягача «DAF ХF 105.460», який здійснив наїзд на ліву частину припаркового на правому узбіччі та частково правій смузі руху проїзної частини в напрямку руху до м. Житомир автобуса «NEOPLAN N 316» в результаті чого загинули на місці ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 .

Доводи сторони захисту щодо невідповідності дій інших учасників дорожнього руху ПДР не спростовують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

Слідчий суддя приймає до уваги доводи прокурора, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_4 може переховувався від органів досудового розслідування, оскільки згідно ст. 12 КК України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. На наявність такого ризику вказують ті обставини, що за повідомленням підозрюваного він має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який в нього не було вилучено, проживає у Волинській області, яке територіально межує з Республікою Польща та Республікою Білорусь, з якими Україна встановила безвізовий режим перетину кордону, а тому підозрюваний у разі обрання іншого запобіжного заходу може його порушити та виїхати за межі України.

Не виключається також можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема через неявку на виклик слідчого, прокурора, суду, що може обумовлюватися об`єктивними чи суб`єктивними причинами.

Отже, під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Хоча ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивну характеризується, однак тяжкість покарання, значний суспільний інтерес до проведення ефективного досудового розслідування переважають над інтересами підозрюваного щодо застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Наявність у підозрюваного хвороби нирок, яка за даними захисника потребує амбулаторного лікування з посиланням на результати обстеження в кабінеті комп`юторної томографії від 05.06.2019р., не виключає можливості застосування запобіжного заходу у разі його обґрунтованості, крім того, у висновку про обстеження вказується, що його результати не є остаточним діагнозом і для встановлення якого необхідно звернутися до лікаря. В даному випадку установа в якій тимчасово утримуватиметься підозрюваний зобов`язана забезпечити надання необхідної медичної допомоги, лікування незважаючи на вид та тяжкість захворювання. Крім того, згідно відповіді Новоград-Волинського міського ТМО від 24.09.2019р. на запит слідчого, згідно стану здоров`я з ОСОБА_4 можливо проводити слідчі дії та утримувати в умовах СІЗО.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи вік, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, оцінивши в сукупності матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів прокурора про не можливість обрання підозрюваному ОСОБА_4 для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому клопотання слід задовольнити.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 00 години 30 хвилин 23 вересня 2019 року.

Строк дії ухвали до 00 години 30 хвилин 21 листопада 2019 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1