Номер провадження: 11-сс/813/1614/19
Номер справи місцевого суду: 496/613/19 1-кс/496/2167/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.09.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №0000110 внесеному до ЄРДР 14.02.2019 року,
встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.187 КК України.

10.09.2019 року старший слідчий СВ Усатівського СВ Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання наявним ризикам.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Усатівського СВ Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням обов`язків прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК Українищодо ОСОБА_7 , однак, прокурором не доведено що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть досягти мети кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, вважаючи, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, посилається на те, що суд не врахував особу підозрюваного, відносно якого у Біляївському районному судді на розгляді перебуває інше кримінальне провадження, не врахував обставини справи та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, те, що підозрюваний офіційно не працює, не має джерел доходу, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, та дійшов помилкового висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За вказаних обставин прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду від 11.09.2019 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши: доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які надали заперечення та вважають її необґрунтованою у зв`язку з чим просили відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою та не заперечується учасниками кримінального провадження.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, існування ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, наявність ризику вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання визначеним судом ризикам. Підозрюваний постійно мешкає за місцем реєстрації, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має вісім дітей, батьком яких записаний відповідно ст.135 СК України, з моменту проведення впізнання (02.09.2019 року), знаходився вдома, до будь-яких дій, передбачених ст.177 КПК не вдавався.

Враховуючи наведене, з огляду на перелічені факти, слідчий суддя обґрунтовано вважав необхідним і достатнім для запобігання визначеному ризику та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням додаткового обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами.

Щодо доводів прокурора про неврахування слідчим суддею тяжкості можливого покарання, та відсутність міцних соціальних зав`язків, колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що в ухвалі слідчого вказані обставини мали місце, а твердження прокурора з цього приводу є недоведеним.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Натомість, підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має міцні соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце проживання.

Крім того апеляційним судом враховується поведінка підозрюваного після скоєння злочину, а саме те, що він з моменту проведення впізнання (02.09.2019 року) до пред`явлення йому 10.10.2019 року підозри не переховувався від органів досудового розслідування, самостійно з`явився для розгляду клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу, що свідчить про його належну процесуальну поведінку та відсутність з його боку перешкоджання кримінальному провадженню.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор повідомив, що порушень умов домашнього арешту ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не допущено, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.09.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4