справа № 489/3395/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/606/19
УХВАЛА
Іменем України

26 червня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Норакерт Ечміадзинського району Республіки Вірменії, місця реєстрації та проживання на території України не маючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

встановив:
Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в зв`язку з тим, що ризики запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися та не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, не зв`язаний постійним місцем роботи, міцними соціальними зв`язками, у нього відсутнє постійне місце реєстрації та місце проживання в Україні, що дає достатні підстави вважати про існування ризику переховування його від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, ОСОБА_3 в минулому притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, враховуючи відсутність постійного джерела доходу, вважає доведеним наявність ризику вчинення ним і інших кримінальних правопорушень.
Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на відсутність доказів винуватості обвинуваченого, який свою вину не визнає, та наявності в останнього знайомого в місті Миколаєві, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
У відповідності до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.
Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, має судимість за вчинення корисливого злочину, не має постійного місця роботи та джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, у нього відсутнє постійне місце реєстрації та місце проживання в Україні.
За таких обставин, є доведеним наявність вказаних ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
З огляду на наведене, клопотання захисту про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Щодо доводів захисту про відсутність вини обвинуваченого то вони не є підставою, що впивають на продовження обраного слідчим суддею запобіжного заходу, оскільки винність особи в кримінальному провадженні встановлюється вироком суду.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 24 серпня 2019 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, перекладачу, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 7-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1