печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного: ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанняпрокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:
18.11.2019 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 за підозрою ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Київ, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (участь у злочинах, вчинюваних злочинною організацією, створеної з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів злочинах), ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України (закінчений замах на умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу) ст. 386 КК України (перешкоджання з`явленню свідка до органів досудового розслідування, примушування свідка до відмови від давання показань шляхом погрози знищенням майна свідка).
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2014 року на території м. Києва ОСОБА_9 на прізвисько « ОСОБА_10 » та ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_12 », матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, створено стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, в яку упродовж 2014-2019 років входили: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на даний час особи.
Так, ОСОБА_9 на прізвисько « ОСОБА_10 » та ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_12 », діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, але знаючи про високу прибутковість від вчинення цих злочинів, з метою отримання прибутку від їх збуту, протягом 2014 року, реалізуючи злочинний умисел, направлений на створення стійкого ієрархічного об`єднання, члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, керівництва та координації злочинної діяльності інших осіб, а також забезпечення функціонування як самої злочинної організації, так і інших злочинних груп, створили злочинну організацію.
Вибудована структура злочинної організації включала в себе такі самостійні структурні підрозділи як «Керуючі», «Кадровики», «Силовий блок», «Фінансовий блок», «Хіміки», «Водії», «Закладчики», «Склади» та інші. Ієрархія злочинної організації, передбачала наявність повного підпорядкування всіх учасників злочинної організації її голові. При цьому керівники окремих структурних підрозділів самостійно визначали об`єм необхідних дії для досягнення загальної мети злочинної організації, щодо збуту наркотичних засобів та подальшу легалізацію грошових коштів отриманих від продажу таких наркотичних засобів.
До даної злочинної організації увійшли наступні жителі України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_7 та інші невстановлені на сьогодні особи, яким керівник злочинної організації доручив виконувати функції керівників окремих структурних підрозділів злочинної організації, у тому числі за територіальною ознакою.
Метою діяльності даної злочинної організації, окрім організації незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, є також легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Учасники вказаної злочинної організації були об`єднані спільним злочинним умислом та діяли відповідно до планів і завдань, визначених її керівниками.
Одним з таких є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_7 повністю обізнаний про всі здійснені за вказівкою ОСОБА_9 підпали квартир і будинків інших учасників злочинної організації, у тому числі свідків у кримінальному провадженні, та приймав участь в організації вказаних злочинів.
Зокрема, встановлено, що 03-04.04.2019 ОСОБА_7 їздив у Дніпропетровську область, Васильківський район, с. Шевякине, та здійснив підпал квартири батьків ОСОБА_37 за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого мати ОСОБА_37 ОСОБА_38 отримала значні опіки тіла та потрапила до реанімації. 15.05.2019 було здійснено повторно підпал вказаної квартири.
20.04.2019 та 15.05.2019 ОСОБА_7 організував здійснення підпалів квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Співучасниками ОСОБА_7 у вчиненні вказаних та інших злочинів є раніше судимий ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інша невстановлена особа.
Із урахуванням викладених обставин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (участіь у злочинах, вчинюваних злочинною організацією, створеної з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів злочинах),ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України (закінчений замах на умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу), ст. 386 КК України (перешкоджання з`явленню свідка до органів досудового розслідування, примушування свідка до відмови від давання показань шляхом погрози знищенням майна свідка).
Отримані досудовим розслідуванням докази дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.
26.09.2019 ОСОБА_7 затримано, а 27.09.2019, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ст. 386 КК України, у встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України спосіб.
Ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва задоволено клопотання сторони обвинувачення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 23.11.2019.
Постановою заступника Генерального прокурора досудове розслідування кримінального провадження продовжено до 12 місяців.
Прокурор вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати чи спотворити будь-які документи та речі, що мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого останнім кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема шляхом використання своїх соціальних зв`язків.
Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити, зазначали, що вказана підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, а доводи скоєння інкримінованого злочину взагалі відсутні, ризики, які дають достатні підстави вважати. У зв`язку з тим, що медична частина Київського слідчого ізолятора відноситься до лікувально-профілактичного закладу, де надається лише первинна медична допомога, надання спеціалізованої та висококваліфікованої медичної допомоги, у тому числі лікування вірусного гепатиту С, в умовах Київської міської медичної частини не передбачене та надати таку допомогу неможливо.
Вивчивши клопотання та доводи, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.
Підозрюваним у кримінальному провадженні є: ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Київ, громадянин України, тимчасово не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
26.09.2019 ОСОБА_7 затримано, а 27.09.2019, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ст. 386 КК України, у встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України спосіб.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена зібраними доказами, у тому числі: показаннями свідка ОСОБА_40 від 27.02.2019 та 01.03.2019, допитаного в порядку ст. 225 КПК України; показаннями свідка ОСОБА_41 від 16.04.2019 та 19.04.2019; показаннями свдка ОСОБА_42 від 22.03.2019 та 18.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_43 від 17.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_44 від 27.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_45 від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_46 від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_47 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_48 від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_49 , від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_50 , від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_51 , від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_52 , від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_53 , від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_54 , від 21.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_55 від 10.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_56 від 28.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_57 від 04.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_58 від 03.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_59 від 29.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_60 від 29.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_61 від 25.03.2019; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 05.04.2019, 09.04.2019, 11.04.2019, 16.04.2019; протокол огляду матеріалів кримінального провадження, а саме результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру № НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_18 від 02.05.2019; протоколами огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_4 за місцем реєстрації ОСОБА_18 від 25.03.2019 та 24.04.2019; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_18 , виявленого та вилученого у останнього за місцем його проживання від 22.03.2019; протоколами огляду веб-сайтів від 26.02.2019; протоколом огляду мобільного телефону, яким користується ОСОБА_36 від 19.04.2019; протоколом огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_5 від 27.03.2019; протоколом огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_6 від 25.03.2019; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_62 від 21.03.2019 та додатками до нього; протоколом огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_7 від 25.03.2019; протоколом огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_8 від 25-26.03.2019; протоколом огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_9 від 05.04.2019; відповідь ДФС України від 22.03.2019 №6300/5/99-99-08-02-02-16; протоколами обшуків від 21.03.2019 за місцем проживання підозрюваних, та приміщення, в яких вони здійснювали свою злочинну діяльність; протоколом допиту свідка ОСОБА_63 від 31.05.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_64 від 24.07.2019, протоколом допиту свідка ОСОБА_65 від 19.04.2019 протоколом допиту свідка ОСОБА_66 від 21.03.2019; Висновки експертів №№ 65/6 від 01.07.2019, 64/6 від 10.06.2019, 59/6 від 10.04.2019, 53/5 від 16.04.2019, 51/5 від 18.04.2019, 81/5 від 05.06.2019, 91/5 від 12.06.2019; Показаннями свідка ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 від 28.04.2019; Протоколом огляду місця події від 26.04.2019, 15.05.2019; Показаннями свідка ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , 15.05.2019; Протоколом огляду мобільного телефону, яким користується ОСОБА_76 від 15.05.2019; протоколом обшуку, проведено в порядку ст 233 КПК України, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, мобільні телефони та картку ПАТ «КБ «Приватбанк»»; іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 в кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».
Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннь за 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ст. 386 КК; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; строк фактичного проживання у місцевості де він проживає; наявність в нього дружини, яка проживає разом з ним за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_10 , а тому приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором, окрім того, не доведено що, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, також з матеріалів справи не вбачається, що відносно ОСОБА_7 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому, строком до 21 січня 2020 року цілодобово залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_10 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 21 січня 2020 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого або прокурора, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018;

- повідомляти слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 чи суд, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованих йому діянь;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронні засоби контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 21 січня 2020 року включно.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .
Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1