ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/1001/19 (пр. № 1-кп/201/828/2019), відомості про яке 04 квітня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше судимого: 30 березня 2016 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з дворічним іспитовим строком; 28 вересня 2016 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року було змінено та призначено покарання із застосуванням ст.ст. 69, 71 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, невідбутий строк якого один рік 11 місяців та 9 днів, на підставі ст. 82 КК України, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року був замінений на обмеження волі, звільненого 18 вересня 2018 року за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік три місяці 7 днів, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 01 квітня 2019 приблизно о 02.00 годині перебував біля подвір`я АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металевих виробів з вказаної території подвір`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, обвинувачений ОСОБА_4 01 квітня 2019 року приблизно о 02 годині 10 хвилин, підійшов до паркану, яким огороджено територію подвір`я АДРЕСА_2 , непомітно перестрибнув через паркан, тим самим, проник на територію подвір`я, яке є іншим сховищем, звідки діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав металеві вироби, а саме: одну бухту металевого колючого дроту вагою 38 кг., довжиною 500 м., ринкова вартість якого складає 630 грн., металеву трубу у вигляді літери «Т», довжиною 270 см., одна сторона та привареної до неї металевої труби довжиною 60 см., діаметром 5 см., товщиною метала 0,5 см., ринкова вартість якої складає 175 грн., гідравлічний циліндр червоного кольору з сільськогосподарської техніки ринкова, вартість якого складає 840 грн., металеву батарею, яка зварена між собою трьома квадратними трубами, кожна довжиною 70 см., розміром 6*4 см., ринкова вартість якої складає 210 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1855 грн.?

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, при цьому, вчинив інкримінований йому злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не займається суспільно-корисною працею і не має постійного доходу, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_4 , а отже, сукупність всіх цих даних, свідчить про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язаного з реальним його відбуванням, яке, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, індивідуалізації та розумності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений 28 вересня 2016 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року було змінено та призначено покарання із застосуванням ст.ст. 69, 71 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, невідбутий строк якого один рік 11 місяців та 9 днів, на підставі ст. 82 КК України, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року був замінений на обмеження волі, від відбування якого, звільнений 18 вересня 2018 року за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік три місяці 7 днів, при цьому, в період умовно-дострокового звільнення відбування покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст.ст. 71, 81 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини, призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року та ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року, покарання у виді одного року обмеження волі, що у перерахунку, згідно з положеннями ст. 72 КК України, становить шість місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку суду, який набрав законної сили.

Речові докази, вилучені речі і предмети залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 314 грн. (триста чотирнадцять гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1