Справа № 163/26/18
Провадження № 1-кп/163/9/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000423 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Бірки Любешівського району Волинської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, середньої освіти, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона біля 16 години 04.11.2017 року біля приміщення магазину ТОВ "Квартал 5" по вулиці Прикордонників в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, керуючись корисливим мотивом, намагалась відкрито викрасти в ОСОБА_4 мобільний телефон "Prestigio" в чохлі та з наклеєним захисним склом екрану із карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" загальною вартістю 1520 гривень. Отримавши мобільний телефон для здійснення дзвінка, ОСОБА_6 покинула територію магазину, однак по АДРЕСА_2 була наздогнана потерпілою, яка провернула мобільний телефон. Через це ОСОБА_6 не заволоділа майном потерпілої ОСОБА_4 , хоча виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім цього, ОСОБА_6 біля 18:50 години 04.11.2017 року, перебуваючи в приміщенні магазину "Добробут", що по вулиці Прикордонників 5А в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, повторно заволоділа належним ОСОБА_5 мобільним телефоном "МEIZU" з флеш-карткою пам`яті та сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" загальною вартістю 3450 гривень шляхом обману під приводом здійснення телефонного дзвінка. Попросивши та отримавши зазначений мобільний телефон, ОСОБА_6 перемістилась в інше відділення супермаркету та покинула його приміщення.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України.

У суд кримінальне провадження надійшло у формі обвинувального акта.

В судовому засіданні 08.11.2019 року сторони подали угоду про примирення між обвинуваченою та потерпілими.

Згідно з цією угодою ОСОБА_6 повністю визнає вчинення інкримінованих їй злочинів за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією її дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, а на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також сторонами узгоджено про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням в судовому засіданні ОСОБА_6 визнала себе винуватою повністю.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою, віднесені до категорії середньої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачена і потерпілі цілком розуміють положення ч.5 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачена і потерпілі. Скарги сторонами під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, зокрема, ст.ст.65, 68 КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачена і потерпілі проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Мобільні телефони як речові докази згідно зі ст.100 КПК України слід повернути потерпілим в повне розпорядження.

Судові витрати по справі відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченої обрано у вигляді особистого зобов`язання, строк якого збіг 19.02.2017 року. Клопотання про обрання такого заходу в судовому засіданні не заявлено.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 08 листопада 2019 року в кримінальному провадженні № 0000423, укладену потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, і за цими законами призначити їй покарання:
-за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України у вигляді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі;
-за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази : мобільний телефон "Prestigio" в чохлі та з наклеєним захисним склом екрану із карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар", який передано на зберігання ОСОБА_4 , надати останній в повне розпорядження;

мобільний телефон "МEIZU" з флеш-карткою пам`яті та сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар", який передано на зберігання ОСОБА_5 , надати останній в повне розпорядження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1