Справа № 487/4371/19
Провадження № 1-кс/487/4603/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 року Слідчий суддя Заводський районний суд м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника - ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого щодо відмови у визнанні потерпілим, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою на дії слідчогоТУ ДБР, розташоване у м. Миколаєві щодо відмови у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000390 від 23.05.2019 року та просив зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Свої вимоги мотивували тим, що 09.04.2019 року він звернувся до ТУ ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , яким було 21.06.2017 року складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000770 від 09.02.2017 року стовно ОСОБА_3 з правою кваліфікацією за ч.1 ст. 122 КК України, який було затверджено прокурором Інгульского відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 .. Оригінал обвинувального акту, який є офіційним документом, є службовою підробкою, оскільки в екземплярі обвинувального акту, який він отримав, в розділі правова кваліфікація зазначено «Дії Наконечного кваліфікуються за ч.1 ст. 122 КК України», а в обвинувальному акті направленому до суду вказано «Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 122 КК України». Вказаними діями вважає, що йому спричинені тяжкі наслідки у виді засудження за ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 21.05.2019 року зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташоване у м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 09.04.2019 року про вчинення кримінального провадження та розпочати розслідування. 23.05.2019 року до ЄРДР внесенні відомості на підставі відомостей, викладених в ухвалі слідчого судді від 21.05.2019 року, у зв`язку з чим його було позбавлено статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000390. Тому він звернувся до ТУ ДБР із заявою про визнання його потерпілим, але йому було відмовлено.
В судовому засіданні скаржника ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримав з наведених у ній мотивів.
Заслухавши скаржника тайого представника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів скарги, в провадженні ТУ ДБР у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України відносно слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та прокурора Інгульского відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 щодо службової підробки обвинувального акту, що призвело до тяжких наслідків.

Відомості внесенні до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2019 року, у зв`язку із задоволенням скарги ОСОБА_3 і тільки після внесення вказаних відомостей було розпочато досудове розслідування.
Листом слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР РотарьА. від 03.06.2019 року ОСОБА_3 було повідомлено, що у кримінальному провадженні №0000390 від 23.05.2019 року він є заявником, а не потерпілим, та має права визначені ч.2 ст. 60 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно диспозиції ст. 366 КК України об`єктом протиправних дій, передбачених вказаної нормою є складання, видача завідомо неправдивих офіційних документів, інше підроблення офіційних документів, кваліфікуючою ознакою службового підроблення є тяжкі наслідки.
Так, потерпілим визнається та особа, якій безпосередньо заподіюється шкода злочинними діями іншої особи, і саме наявність безпосередності цього причинного зв`язку має значення при вирішенні питання щодо надання особі статусу потерпілого у конкретному кримінальному провадженні.
Одне лише звернення з заявою про вчинення вказаного кримінального правопорушення не є безумовною підставою для визнання особи потерпілою та відповідно наділення процесуальними правами потерпілого у кримінальному провадженні.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання заявника потерпілим відсутні, оскільки не доведено завдання кримінальним правопорушенням шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 376 КПК України -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого щодо відмови у визнанні потерпілим - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1