Справа № 690/197/19
Номер провадження № 1-кп/690/51/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2019 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000831 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Катеринопіль Черкаської області,

зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одружена, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судима, запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 16.09.2018 року приблизно о 01 год. 10 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись за адресою свого місця проживання АДРЕСА_2 , де проживала спільно із співмешканцем ОСОБА_6 , під час сімейної сварки у кімнаті, яка раптово виникла на ґрунті неприязних відносин із останнім, діючи умисно, переслідуючи мету налякати ОСОБА_6 , який стискував її руками, стоячи позаду, перешкоджаючи цим вийти з квартири, взяла зі столу ніж та лівою рукою нанесла один удар йому в область грудної клітки, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки в ліву плевральну порожнину, яка згідно висновку експерта від 27.09.2018 року № 05-11-01/165 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченій ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачена вказала суду, що визнає свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому та бажає давати показання.

Відповідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 року у справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вказано, що дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
З огляду на вказане, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 , визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченої і ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_3 , дослідженням відповідних письмових доказів, які підтверджують: обставини щодо події кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення; місцезнаходження речових доказів, розмір процесуальних витрат, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитана у ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому їй діянні визнала повністю, розкаялася у вчиненому, та надала суду показання за змістом яких у ніч з 15 на 16 вересня 2018 року вони спільно з ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, зокрема вона пила вино, оскільки була на 4 місяці вагітності, а він пив коньяк. Близько 01 години ночі 16.09.2018 року між ними виник конфлікт щодо кількості випитого ОСОБА_6 , а також увімкнення ним гучної музики, після чого вона вирішила піти ночувати до своєї подруги, яка проживає неподалік, однак ОСОБА_8 її не відпускав, спочатку вмовляннями, а потім почав застосовувати фізичну силу, стискаючи її за плечі. Вона намагалася вирватися, однак ОСОБА_8 , який стояв позаду, схопив її руками за талію, щоб перешкодити вийти з квартири. У цей час вона побачила на столі ніж, який вирішила взяти, щоб вдарити ним ОСОБА_6 та злякати його. Діючи умисно, вона, стоячи спиною до обличчя ОСОБА_6 , лівою рукою нанесла один удар йому в область грудної клітки. Після цього ОСОБА_6 відпустив її, а вона побачила, що у нього з грудної клітки, куди вона завдала удар, йде кров. У подальшому, вона намагалась зупинити кровотечу та спільно з ОСОБА_6 викликали швидку допомогу, які про дану подію повідомили працівників поліції. Додатково пояснили суду, що щиро розкаюється у вчиненому, не мала бажання завдавати ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, а також вказала, що сприяла його одужанню.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, а також безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.09.2018 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є одна з кімнат у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на підлозі якої виявлено сліди речовини бурого кольору. Також у ході огляду місця події працівниками поліції виявлено та вилучено ніж марки «Хортиця» з слідами речовини бурого кольору, який складається з руків`я довжиною 95 мм та леза з металу білого кольору довжиною 96 мм.

Постановою слідчого від 16.09.2018 року ніж марки «Хортиця», який 16.09.2018 року вилучено у ході огляду місця події, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно результату алкотестеру станом на 03 год. 01 хв. 16.09.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала ступінь алкогольного сп`яніння 1,46 ‰.

Відповідно до змісту висновку експерта від 27.09.2018 року № 05-11-01/165 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в ліву плевральну порожнину поранення грудної клітки, які утворились не менш як від одноразової дії гострого предмету. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, та по часу утворення відповідають часу вказаному у фабулі, тобто близько 01 год. 10 хв. 16.09.2018 року.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2018 року та фототаблиці до нього потерпілий ОСОБА_6 при понятих, за участі статиста, показав: на якій відстані та в якій позиції він стояв по відношенню до ОСОБА_3 під час нанесення йому тілесного ушкодження; яким чином ОСОБА_3 тримала ножа під час нанесення йому тілесного ушкодження; яким чином ОСОБА_3 нанесла йому тілесне ушкодження; у якій позиції він перебував після нанесення ОСОБА_3 ножового поранення.

Відповідно до висновку експерта від 28.09.2018 року № 05-11-01/167 вказано, що отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитися від дії ножа, наданого на експертизу, при обставинах, вказаних ним у протоколі його допиту від 16.09.2018 року та у протоколі слідчого експерименту, проведеного з ним 27.09.2018 року.

Згідно змісту правового висновку Верховного Суду України, викладеного в ухвалі від 28.05.2015 року по справі № 5-25кс15, коли особа діє із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона, хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди, особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, та сумніви у суду щодо вказаного відсутні.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає її щире каяття, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання обвинуваченою вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, та надання суду правдивих показань про обставини вчинення злочину, а й з урахуванням усвідомлення нею протиправності вчиненого діяння та сорому за вчинене.

Водночас суд не вбачає в діях ОСОБА_3 активного сприяння розкриттю злочину, про що вказує прокурор як на обставину, яка пом`якшує її покарання, оскільки факт вчинення нею даного кримінального правопорушення відразу викрито працівниками поліції та обставини його вчинення були очевидними.

Відповідно до змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вказано, що під активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає вчення нею кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За місцем проживання обвинувачена ОСОБА_3 характеризується посередньо.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої.
Відповідно до змісту досудової доповіді обвинувачена ОСОБА_3 є сиротою, живе у м. Ватутіне Черкаської області у найманій квартирі із двома неповнолітніми дітьми, молодшому лише 1 місяць від народження, та співмешканцем ОСОБА_6 , не працює, живе за рахунок соціальних виплат по догляду за дітьми та малозабезпеченості, а також заробітків співмешканця. До скоєного злочину ставиться серйозно, усвідомлює протиправність власних дій, визнає свою провину та розкаюється. Відповідно до статистичних та динамічних даних має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, однак виправлення особи можливе без позбавлення волі.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачена ОСОБА_3 вказала, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність вчиненого діяння, просила призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одному з яких лише декілька місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, який класифікується як тяжкий злочин; особу винної, яка є матір`ю двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , висновки досудової доповіді; думку прокурора про призначення покарання у виді позбавлення волі та звільнення її від призначеного покарання з випробуванням, а також думку потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що жодних претензій до неї не має, та просив її суворо не карати.
З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_3 мінімальний розмір покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, та на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 75 КК України звільняє її від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням на неї ряду обов`язків, з переліку, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що її подальше виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції її від суспільства, а також, що саме така міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для неї.
Матеріальна шкода відсутня. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Арешт на майно не накладався.

Речові докази відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: ніж марки «Хортиця», який зберігається у кімнаті збереження речових доказів Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, підлягає поверненню власнику ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались, підстави для їх обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 51, 63, 65, 66, 75, 76, 121 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винуватою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-попросити публічно пробачення у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Підстави для обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міри запобіжного заходу до вступу вироку у закону силу відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази, а саме: ніж марки «Хортиця», який знаходяться у кімнаті збереження речових доказів Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати у суді копію даного вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1