У Х В А Л А

11 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква питання, щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження №0002326 від 15 серпня 2019 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002326 від 15 серпня 2019 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Він відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення немає.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Підстав для закриття кримінального провадження передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу немає.

Порушення вимог КПК України, які унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду, відсутні.

Отже, кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002326 від 15 серпня 2019 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, належить призначити до судового розгляду.

Його слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, потерпілий, захисник, обвинувачений.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Під час проведення підготовчого засідання, прокурор заявив клопотання, в якому він просив: продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів до 09 грудня 2019 року. Воно обґрунтоване тим, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпілий покладався на розсуд суду.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на більш м`який особисте зобов`язання.

Захисник, посилаючись на те, що клопотання прокурора не обґрунтоване, заявлені ризики є ілюзорними, не підтверджені доказами та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків можна досягти альтернативними запобіжними заходами, не пов`язаними з триманням під вартою, просив змінити запобіжний захід на більш м`який особисте зобов`язання.

Заслухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З клопотання прокурора вбачається, що нових ризиків, аніж ті, які встановлені при обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу не з`явилось.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (п. 61 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04, від 16.12.2010 року).

Зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обґрунтованої підозри не може виправдовувати позбавлення свободи і що судові органи зобов`язані навести інші підстави для подовження строку тримання під вартою. (п. 63 рішення ЄСПЛ у справі «Свершов проти України», заява № 35231/02, від 27.11.2008 року).

З плином часу продовження тримання особи під вартою вимагає більш докладного обґрунтування (п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12.02.2015 року).

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12.02.2015 року).

У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року).

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав, шкоду потерпілому відшкодував, характеризується позитивно, раніше не судимий, є військовослужбовцем Збройних Сил України.

За таких обставин, підстав стверджувати, що він має намір впливати на потерпілого чи свідків, вчинятиме нові злочини, немає.

Інших обставин, аніж тяжкість покарання на підтвердження ризику втечі та переховування від органів досудового слідства, прокурора, суду, не наведено.

Таким чином, зважаючи на те, що досягнення мети запобіжного заходу можливе без тримання його під вартою, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу слід залишити без задоволення, а клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 199, 369-372, 392-394 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.187 КК України на 15 листопада 2019 року о 10 годині 30 хвилин.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

прибувати на виклики до суду за першою вимогою;

не відлучатися з м. Біла Церква Київської області без дозволу прокурора та суду;

утримуватись від спілкування з свідками по справі у всіх випадках, коли це не пов`язанано з розглядом кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 15 жовтня 2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1