У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р. м. Кобеляки

Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Кобеляки, клопотання старшого слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене з відповідним прокурором, про обрання стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , українця, громадянин України, з професійно-технічною освітою, працездатного, не працюючого, не одруженого, не депутата, не учасника бойових дій, зі слів раніше судимого, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

Встановив:

26 вересня 2019 року старший слідчий СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженню за № 0000619, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.10.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 , ч. 4 ст. 185 КК України.

В клопотанні зазначав, що 03.09.2019 прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 16.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0000527 від 10.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0000537 від 12.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0000538 від 12.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0000542 від 14.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0000619 від 06.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України об`єднані в одне провадження № 0000619.

24.09.2019 склад кримінального правопорушення в епізоді ЄРДР № 0000537 від 12.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, перекваліфіковано на ч. 4 ст. 185 КК України.

В матеріалах досудового розслідування містяться відомості про те, що 12.07.2019 ОСОБА_4 прибув в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області та вночі, точного часу досудовим слідством не встановлено, достовірно знаючи про те, що у будівлі АТС с. Світлогірське Комбінованого центру телекомунікацій 334 (м. Кременчук) станційно-лінійної дільниці № 3 (м. Кобеляки) Полтавської філії ПАТ «Укртелекому», розташованої за адресою: с. Світлогірське, вул. Ярослава Мудрого, 24, Кобеляцького району Полтавської області, відсутня охорона, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), підійшов до вхідних дверей, впевнився в тому, що його ніхто не бачить, за допомогою підручних засобів відчинив 2-є вхідних дверей та пошкодив прилад охоронної сигналізації «Оріон 4 Т», проник до середини приміщення, де реалізуючи свій прямий корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, демонтував за допомогою підручних засобів бувше у використанні обладнання зв`язку: плати обладнання УПИ АОН, вартість якого у відповідності до висновку експерта № 3144/19 від 20.09.2019 становить 38031,68 грн, апаратуру КНК-12 інв. номер 530700ИК-21883, статив АИ МКС, статив «ГИ» МКС струни, підсилювач ПРТВ 0,5 «ВЕЛЕС» інв. номер 27344, після чого залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд. Тобто, гр. ОСОБА_4 підозрюється у викраденні майна у великих розмірах ПАТ «Укртелеком» на суму 287 822,36 грн.

Своїми умисним діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах, поєднаного з проникненням до приміщення ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Кваліфікуючою ознакою цього кримінального правопорушення є проникнення до приміщення, вчиненого у великих розмірах.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, вночі 12.07.2019 точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прибули до приміщення АТС с. Деменки Комбінованого центру телекомунікацій 334 (м. Кременчук) станційно-лінійної дільниці № 3 (м. Кобеляки) Полтавської філії ПАТ «Укртелекому», розташованої за адресою: с. Деменки вул. Перемоги, 2, Кобеляцького району Полтавської області. Після цього, перебуваючи в с. Деменки Кобеляцького району Полтавської області, достовірно знаючи про те, що у будівлі АТС с. Деменки Комбінованого центру телекомунікацій 334 (м. Кременчук) станційно-лінійної дільниці № 3 (м. Кобеляки) Полтавської філії ПАТ «Укртелекому», розташованої за адресою: с. Деменки вул. Перемоги, 2, Кобеляцького району Полтавської області відсутня охорона, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна крадіжки, підійшли до вхідних дверей, впевнившись в тому, що їх ніхто не бачить, за допомогою підручних засобів, відчинили 2-є вхідних дверей, проникли до середини приміщення, де реалізуючи свій прямий корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, демонтували за допомогою підручних засобів бувше у використанні обладнання зв`язку: блок АЦО 11-04 інв. номер 26107, блок ІКМ 30 - С4, вартість якої відповідно до висновку експерта № /19 від 20.09.2019 становить 14687,72 грн. та струни МКС, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим розпорядилися на власний розсуд. Тобтр ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 підозрюються у викраденні майна ПАТ «Укртелеком» на суму 72 902,69 грн.

Своїми умисним діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньою змовою групи осіб, поєднаного з проникненням до приміщення ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Кваліфікуючою ознакою цього кримінального правопорушення є проникнення до приміщення, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 13.07.2019 ОСОБА_4 прибув в с. Світлогірське, Кобеляцького району Полтавської області та вночі, точного часу досудовим слідством не встановлено, достовірно знаючи про те, що у будівлі АТС с. Світлогірське Комбінованого центру телекомунікацій 334 (м. Кременчук) станційно-лінійної дільниці № 3 (м. Кобеляки) Полтавської філії ПАТ «Укртелекому», розташованої за адресою: с. Світлогірське вул. Ярослава Мудрого, 24, Кобеляцького району Полтавської області відсутня охорона, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна крадіжки, підійшов до вхідних дверей, впевнився в тому, що його ніхто не бачить, за допомогою підручних засобів, відчинив 2-є вхідних дверей та проник до середини приміщення, де реалізуючи свій прямий корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, демонтував за допомогою підручних засобів бувше у використанні обладнання зв`язку: плати обладнання УПИ АОН, вартість якого у відповідності до висновку експерта № 3144/19 від 20.09.2019 становить 38031,68 грн, статив АИ МКС, статив «РИЗ» МКС, статив «РИ4» МКС, підсилювач ПРТВ 0,5 інв. номер 27344, після чого залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд. Тобто гр. ОСОБА_4 підозрюється у викраденні майна ПАТ «Укртелеком» на суму 66 451,37 грн.

Своїми умисним діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до приміщення, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Кваліфікуючою ознакою цього кримінального правопорушення є проникнення до приміщення, вчиненого повторно.

24.09.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, підозрюваного ОСОБА_4 , який прохав застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він дотримується вісх правових норм, з`являється на всі виклики слідчого та прокурора. сприяє розкриттю злочину та його співмешканка вагітна, а він є біологічним батьком цієї дитини, встановлено, що надані слідчим докази, доводять обставини наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР за № 0000619.

Судом встановлено, що вина підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці підозрюваного на виклики до відповідних органів;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, понятих, у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом знищення доказів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім цього вказана особа, за його словами вже є судимою, наразі підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти власності, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також наявний ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, а також знищення будь-яких речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризики, передбачені п.2 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, як зазначається в матеріалах досудового розслідування, ОСОБА_4 проживає у віддаленій місцевості, а саме м. Дніпро Дніпропетровської області, де наявний ризик переховуванняя від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується негативно, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ми років, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Однак, аналіз особистості ОСОБА_4 вказує на небайдуже ставлення ним до дотримання правових норм, оскільки він вчасно з`являється на всі виклики слідчого, прокурора, що підтверджено останніми та сприяє розкриттю злочинів, у яких він є підозрюваним.

Вказані обставини свідчать про можливість застосування домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказних кримінальних правопорушень за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого знищення або спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд констатує, що їх можливе настання не доведено прокурором жодним доказом. Крім того, підозрюваний не був затриманим в порядку ст. ст. 208, 209 КПК України, на всі виклики слідчого з`являвся, заперечень з цього приводу учасниками судового засідання не подано, в даному кримінальному провадженні допитані свідки, та потерпілі, майно частково повернуто потерпілим, що унеможливлює ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, цивільний позов потерпілими не заявлено. Слідчим не доведено, що є ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, враховуючи, що на слідчі дії та до суду ОСОБА_4 з`являвся самостійно. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проте слідчим суддею не встановлено обставин, які свідчили б про те, що підозрюваний може незаконно впливати на учасників досудового розслідування, оскільки він давав показання у справі, таким чином сприяє досудовому розслідуванню. Слідчим та прокурором слідчому судді не надано підтвердження того, що підозрюваний ухилявся від явки до слідчого, таким чином посилання слідчого на те, що він може ухилятися від слідства чи суду свого підтвердження не знайшли.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та дійшов висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це потрібно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення будучи раніше судимим, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше судимий, його співмешканка вагітна, біологічним батьком цієї дитини є підозрюваний ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за потрібне застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце постійного проживання в нічний час, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді домашнього арешту, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення. Більш того, орган досудового розслідування, відповідно до положень ст. 181 КПК України, з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вправі використовувати електронні засоби контролю для запобігання спробам підозрюваного вчинити будь-які дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , українця, громадянин України, з професійно-технічною освітою, працездатного, не працюючого, не одруженого, не депутата, на утриманні батьків похилого віку та малолітніх дітей не має, не учасника бойових дій, зі слів раніше судимого, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в нічний час залишати зазначене вище місце постійного проживання без застосуванням електронного засобу контролю, строком на 60( шістдесят) днів.

Термін дії ухвали закінчується 24 листопада 2019 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні, суду за першим викликом;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 24 листопада 2019 року в нічний час без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, експертами, спеціалістами в цьому кримінальному провадженні;

4) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу скерувати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя