Справа № 439/1219/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/167/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000452 від 31.07.2018 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушня Золочівського району, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,

встановила:

вироком Бродівського районного суду Львівської області від 22 січня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 15.01.2018 року, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 5 (п`ять) днів.

Запобіжний захід не обирався.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , 30.07.2018 року близько 13.00год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час конфлікту із ОСОБА_9 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область верхньої губи зліва ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній губі, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, які відповідно до висновку експерта № №96/2018 від 06 серпня 2018року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 160 годин громадських робіт. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду від 15.01.2018 та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) днів обмеження волі. Визначити рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , зазначивши це в мотивувальній та резолютивній частині вироку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що вироком Бродівського районного суду від 15.01.2018 ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Під час іспитового строку та до закінчення строку погашення судимості, ОСОБА_6 30.07.2018 вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, тобто у ОСОБА_6 наявною є судимість за злочини проти власності та проти громадського порядку. ОСОБА_11 30.07.2018 вчинив новий умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, при наявності у нього непогашеної та не знятої судимості за умисні злочини, передбачені ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 296 КК України, тобто рецидиву, і відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України це є обставиною, яка обтяжує покарання. Наголошує, що суд на вищезазначені обставини уваги не звернув і не навів у вироку мотивів неврахування рецидиву, як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , хоча така зазначена у обвинувальному акті.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як встановлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_6 , 30.07.2018 року близько 13.00год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час конфлікту із ОСОБА_9 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область верхньої губи зліва ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній губі, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, які відповідно до висновку експерта № №96/2018 від 06 серпня 2018року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Прокурором фактично не оспорюється вид та розмір призначеного ОСОБА_6 судом покарання, яке на думку колегії суддів призначено місцевим судом із дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що такий не погоджується з рішенням місцевого суду в частині не визнання обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину та вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

Як встановлено колегією суддів, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий востаннє 15.01.2018 року Бродівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.185, ч.1 ст.296 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням із іспитовим строком на один рік.

Під час іспитового строку та до закінчення строку погашення судимості, ОСОБА_6 30.07.2018 року вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, тобто у ОСОБА_6 наявною є судимість за злочини проти власності та проти громадського порядку.

Згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» обставини, які обтяжують покарання, передбачені пунктами 1, З, 4, 5, 8, 11, 13 ч. 1 ст. 67 КК, суд залежно від конкретних обставин справи (зокрема, за відсутності зв`язку якоїсь із названих у цих пунктах обставин зі злочином) вправі не визнати обтяжуючими, навівши у вироку відповідні мотиви.

Проте, суд на вищезазначені обставини уваги не звернув і не навів у вироку мотивів неврахування рецидиву, як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , хоча така зазначена у обвинувальному акті.

З урахуванням роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», ОСОБА_11 30.07.2018 року вчинив новий умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, при наявності у нього непогашеної та не знятої судимості за умисні злочини, передбачені ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 296 КК України, тобто рецидиву, і відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України це є обставиною, яка обтяжує покарання.

Відтак, вчинення злочину у стані сп`яніння та рецидив злочинів слід визначити обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 -

задоволити частково.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 в частині визнання обставин, які обтяжують покарання змінити.

Визначити відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

У решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4