У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "27" серпня 2019 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчої Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0006594 від 08.08.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Івано-Франківської області, українця, громадянина України, не офіційно працюючого ТОВ «Фаяр», з середньою - спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 10.07.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :
слідча СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із зазначеним клопотанням.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених, просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявними ризиками, а саме ОСОБА_4 постійного джерела доходів не має, тому може продовжити вчиняти аналогічні або інші кримінальні правопорушення, будучи обізнаним про кримінальну відповідальність, може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків, будучи засудженим 10.07.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік на шлях виправлення не став, та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Підозрюваний просив суд застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Дніпровським УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0006594 від 08.08.2019 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування 27.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 06.08.2019 року приблизно о 06 год. 50 хв. у ОСОБА_4 , який перебував поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме панелі для домофону, вартістю 1200 гривень 00 копійок, що належить ОСББ «Воскресенська, 12-Б».

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до панелі для домофону, що була розташована біля входу до офісного приміщення на першому поверсі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та використовуючи викрутку, яку мав при собі, таємно викрав панель для домофону, що належить ОСББ «Воскресенська, 12-Б.

В подальшому ОСОБА_4 , з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСББ «Воскресенська, 12-Б» матеріальну шкоду на суму 1200 гривень 00 копійок.

Крім того, 06.08.2019 року приблизно о 07 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме визивної відеопанелі для домофону, вартістю 1120 гривень 00 копійок, що належить потерпілій ОСОБА_6 .

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до визивної відеопанелі для домофону, що була розташована біля входу до офісного приміщення на першому поверсі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та використовуючи викрутку, яку мав при собі, таємно повторно викрав визивну відеопанель для домофону, що належить потерпілій ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 , з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1120 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність обгрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, особу підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан, місце проживання.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Підозрюваний ОСОБА_4 законних джерел доходу не має, свої матеріальні потреби задовольняє злочинним шляхом, не має міцних соціальних зв`язків. Окрім цього, слідчий суддя враховує той факт, що 10.07.2019 року ОСОБА_4 засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва, однак останній на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, що в свою чергу свідчить про наявність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину середньої тяжкості - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 183 КПК України та вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 грн з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 182-184, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України на 60 днів до 25 жовтня 2019 року включно.

ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 грн 00 к. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № 2089).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.
У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого за кожною вимогою у рамках цього кримінального провадження та, у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки: не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09 год 00 хв 29 серпня 2019 року.

Слідчий суддя: