Справа № 127/7080/19 Провадження №11-кп/801/1162/2019
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0004200 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2019, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше двічі судимого, останній раз 04.07.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Вирок змінено ухвалою Верховного Суду України від 18.12.2008 та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 15.10.2009 на підставі ст.82 КК України, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 07.10.2009 замінено невідбуту частину покарання на покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік 3 місяці 20 днів з утриманням 10% заробітку в дохід держави;

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

встановив:
ОСОБА_7 був визнаний винним і засуджений за те, що він 17.10.2018 близько 19:00год керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz Е320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по прибудинковій території поряд із будинком №34 по проспекту Космонавтів у м. Вінниці заднім ходом, не переконавшись у безпеці маневру, не звернувшись за допомогою до інших осіб, своїми діями створив небезпеку іншому учаснику дорожнього руху пішоходу ОСОБА_9 , яка знаходилась позаду керованого ОСОБА_7 транспортного засобу і перебувала в нерухомому стані, внаслідок чого ОСОБА_7 з необережності допустив наїзд на останню.

Внаслідок даної події ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №90/144 від 22.02.2019 отримала тілесні ушкодження, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являвся небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувався загрозливими для життя явищами, однак, потягнув за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Характер, локалізація і морфологічні особливості перелому правої стегнової кістки у ОСОБА_9 свідчать про утворення його внаслідок дії в ділянку правого стегна двох сил, які діяли в протилежних напрямках (кінцівка фіксована, тулуб обертається або навпаки), що за механізмом утворення: не суперечить відображеному у протоколах її допиту і проведенні слідчого експерименту від 06.02.2019 року, тобто перелом міг утворитись в умовах дорожньо-транспортної пригоди при переїзді колесом автомобіля; не характерно для утворення при падінні з положення стоячи на площину.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №81 від 19.02.2019: в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Mercedes Benz Е320» ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду із-за м`якості призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, а також просили призначити покарання по строку більшого на 1 рік обмеження волі, із застосуванням положень статей 75, 76 КК України трьох річним іспитовим строком.

Свої доводи прокурор обґрунтував попереднім засудженням обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, в тому числі, за частиною 2 статті 286 КК України, отримання потерпілою значних тілесних ушкоджень внаслідок порушення обвинуваченим ПДР України, та що не обґрунтовано застосовано додаткове покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; заперечення обвинуваченого, його захисника проти її задоволення; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про залишення без змін судового рішення із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений та кваліфікація скоєного в апеляційній скарзі не оскаржується, тому в цій частині не переглядаються.

При вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_7 суд, керуючись вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» взяв до уваги, що по ступені тяжкості скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, вчинений з необережності.

За відсутності обтяжуючих покарання обставин, судом були враховані пом`якшуючі: щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій заподіяної шкоди ще на стадії досудового розслідування.

В зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_9 просила в своїй розписці, обмежитись призначенням обвинуваченому умовного покарання, оскільки він приймав участь в її лікуванні та відновленні морального стану.

При тому, що в апеляційній скарзі не оспорюється застосування до покарання норм статей 75, 76 КК України, прокурор в своїй апеляційній скарзі, не навів переконливих доводів, що більший на 1 рік умовний термін покарання у виді обмеження волі із більш тривалим іспитовим строком в порівнянні із визначеним судом строком покарання, буде в більшій мірі сприяти виправленню винного та попередженню вчиненню нових злочинів.

При зазначених обставинах, суд не вбачає підстав до визначення ОСОБА_7 максимального іспитового строку передбаченого статтею 75 КК України, оскільки апеляція не містить обґрунтувань застосування зазначеної норми Закону.

Санкція частини 1 статті 286 КК України передбачає альтернативу призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Виходячи із того, що обвинувачений працює водієм філії КУ «ТМО «Вінницький обласний центр екстреної допомоги та медичних катастроф» «Вінницької станції екстреної медичної допомоги», що є єдиним джерелом його існування та зважаючи на скоєння необережного злочину, суд першої інстанції дійшов до переконання про можливість призначення обвинуваченому лише основного покарання без призначення додаткового покарання.

При тому, що в апеляційній скарзі прокурора міститься прохання при ухваленні вироку звільнити вцілому ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі вимог ст.75 КК України, відповідно до вимог частини 1 статті 421 КПК України, обвинувальний вирок ухвалений судом першої інстанції міг бути скасований в зв`язку із необхідністю застосувати більш суворе покарання, лише в разі, якщо про це в апеляційній скарзі прокурора, потерпілого чи його представника ставилось питання.

Як було зазначено в роз`ясненні пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» наведений вище перелік випадків у яких апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції із-за м`якості призначеного покарання і ухвалює свій вирок є вичерпним.

За таких обставин суд апеляційної інстанції за власної ініціативи не вправі погіршити становище обвинуваченого та призначити йому більш суворе покарання.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили із дня її проголошення та може бути оскаржена да Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя