Справа № 362/6115/17
У Х В А Л А
19.11.2019 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вирок Київського обласного суду від 21 грудня 2000 р.

У С Т А Н О В И В:
Із Київського апеляційного суду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла для розгляду по суті заява адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вирок Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року, мотивуюча тим, що вироком Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2001 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 93 п.п. «а», «г», «е», «і», 142 ч. 3 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. Однак після набрання вироком законної сили було виявлено низку обставин, які не були відомі суду під час судового розгляду, але самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами неспростовно доводять неправильність цього вироку з огляду на наступне. Так, Комітетом ООН з прав людини встановив, що при провадженні у цій кримінальній справі були порушені права ОСОБА_6 передбачені Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 р. В Висновку від 19 липня 2011 року у справі «Бутовенко проти України», звернення № 1412/2005, Комітетом вказано, що було порушено право не бути позбавленим свободи інакше, ніж у відповідності із встановленою законом процедурою (п. 1 ст. 9 Пакту), право не бути підданим катуванню або нелюдському поводженню чи покаранню (ст. 7 Пакту), право не бути примушеним до визнання себе винним (п/п «g» п.3 ст. 14 Пакту), право мати достатньо можливостей для підготовки свого захисту (п/п «b» п. 3 ст. 14 Пакту), право захищати себе особисто або через захисника, обраного на власний розсуд (п/п «d» п. 3 ст. 14 Пакту), право на гуманне поводження (п. 1 ст. 10 Пакту), право допитувати свідків або щоб ці свідки були допитані в суді (п/п «е» п. 3 ст. 14 Пакту), право на справедливий судовий розгляд (п. 1 ст. 14 Пакту). Вбачається чітка позиція комітету ООН з прав людини: обставини, які суди України не визнали як порушення національного законодавства, становлять порушення прав ОСОБА_6 на захист, свободу та особисту недоторканість, справедливий судовий розгляд. Отже, порушення прав засудженого ОСОБА_6 та виявлення цих порушень Комітетом ООН з прав людини є ново виявленими обставинами у розумінні п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року. Ці обставини не могли бути відомі суду першої інстанції, адже Висновок цього Комітету з`явився після набрання вироком законної сили. При цьому вони вплинули на законність вироку, призвівши до його неправильності, оскільки при його постановленні також були порушені норми Пакту, які згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Окрім того, зазначені обставини не тільки самі по собі, але й разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку щодо ОСОБА_6 . Невідповідність висновків суду фактичним обставинами справи вплинула на вирішення питання про винуватість ОСОБА_6 у вбивстві цих потерпілих, на правильність застосування до нього кримінального закону та на визначення міри покарання. За ст. 369 КПК України 1960 року та п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України 2012 року невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є підставою для скасування або зміни вироку. Незнання суду першої інстанції про ново виявлені обставини перешкодило правильно оцінити раніш відомі обставини цієї справи та вплинуло на законність і обґрунтованість вироку, призвівши до його неправильності. Передбачені законом повноваження суду першої інстанції дозволять відновити порушені права ОСОБА_6 таким чином: здійснити перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, за наслідками такого перегляду вирок скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 за недоведеністю вчинення ним злочину.

Засуджений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити.

Суд, заслухавши заявника, захисника, прокурора, який вважає заява не підлягає задоволенню, дослідивши заяву з додатками до неї, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у обсязі необхідному для прийняття рішення за заявою, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 459 ч.2 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Судом під час ухвалення вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року перевірялися доводи обвинуваченого щодо обставин події, ОСОБА_6 оскаржував вирок та ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2001 року вказаний вирок залишений без змін. Судами перевірялися показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, інші матеріали справи, і їм надана оцінка.

Заявником не наведено у заяві будь-яких нововиявлених обставин та їх обґрунтування з посиланням на докази, які б дали підстави для перегляду вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року. Посилання ним на обставини викладені у заяві не можуть розцінюватись як нововиявлені обставини, що є підставою для перегляду рішення суду, відповідно до вимог КПК України.

У заяві адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 не зазначив/не вказав жодного із нововиявлених обставин, які передбачені ст. 459 ч.2 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Не згода захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 із вироком Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року, не правильна, на їх думку оцінка судом доказів, оцінка доказів з якими вони не згідні, які заперечують, не є нововиявленими обставинами, передбаченими ст. 459 ч.2 КПК України, тому вони не можуть бути підставою для задоволення заяви.

Суд також зазначає, що до заяви захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 про перегляд вироку Київського обласного суду від 21.12.2000 р. за нововиявленими обставинами долучені ксерокопії документів, які ніким належним чином не завірені.

При цьому суд зазначає, що надані ксерокопії висновку спеціаліста № 2142 від 14.06.2001 р., зазначені висновок/позиція комітету ООН з прав людини та інформація, яка в них міститься не є нововиявленими обставинами, в розумінні ст. 459 КПК України.

Суд зазначає, що доводи ОСОБА_6 досліджувались Київським обласним судом та Верховним Судом України.

За таких обставин суд вважає законних підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 не має. У її задоволені має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 459,466,467 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Заяву адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суді Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3