Справа №:755/5259/19
Провадження №: 1-кс/755/3816/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010752 від 22.11.2019 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010752 від 22.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна.
З тексту клопотання вбачається, що на початку вересня 2018 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа, шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 (ЖЄО № 94199 від 21.11.2018).
22 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредіт Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено Договір про іпотечний кредит №MRTG-22, відповідно до якого Банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 87000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі визначені Договором.
Згідно з п. 1.3. Договору про іпотечний кредит кредитні кошти призначені на придбання квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року ОСОБА_4 придбала у власність вказану вище квартиру.
Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань за Договором про іпотечний кредит між Позичальником та Банком 22 лютого 2008 року було укладено Іпотечний договір № MRTG-22/S, за яким Позичальник передала в іпотеку Банку вище вказану квартиру. На початку вересня 2018 року ОСОБА_4 дізналась, що право власності на її квартиру переоформлене на ПАТ «Укрсоцбанк».
Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №122612726 державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 03.05.2018 року на підставі заяви ОСОБА_6 (уповноваженої особи ПАТ «Укрсоцбанк») від 02.05.2018 року з реєстраційним номером 27987330 було внесений запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40907236 від 03.05.2018).
З витягу також вбачається, що підставою для виникнення права власності є: договір іпотеки, серія та номер:1320, виданий 22.02.2008 року, видавник: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; письмова вимога, серія та номер: б/н, виданий 25.09.2017 року, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк»; рекомендоване поштове повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 25.09.2017 року, видавник: ПАТ «Укрпошта».
Крім того, як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи від 2012.2018 року ОСОБА_4 проживає в квартирі АДРЕСА_2 , з 28.08.2008 року, а її малолітні діти: ОСОБА_8 (11 повних років) та ОСОБА_9 (10 повних років) з 27.03.2008 року та 28.08.2008 року, відповідно.
Також вказано, що на час реєстрації права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» в ній були зареєстровані та проживали і проживають на сьогоднішній день малолітні діти.
Поряд з тим, з листа відповіді служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.12.2018 року вбачається, що будь-які дозволи щодо вчинення правочинів відносно квартири АДРЕСА_2 , службою у справах дітей та сім`ї не надавались.
Враховуючи те, що на даний час, ОСОБА_4 незаконно позбавлена права власності на квартиру і згідно з відомостями, що містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником квартири є ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄРДПОУ 00039019; 03150, місто Київ, вулиця Астраханська, будинок № 5, квартира №60), то осанні без будь-яких перешкод і в будь-який момент можуть відчужити квартиру на користь третіх осіб.
22.11.2018 слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме: квартири АДРЕСА_3 .
Слідчий у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення клопотання у його відсутність.
Власники майна у судове засідання не з`явилися, що, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, не перешкоджає слідчому судді розглянути клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя