Справа № 991/1699/19
Провадження1-кс/991/2196/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, що звернулась із скаргою - ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) ОСОБА_4 та Керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) про кримінальні правопорушення, викладені в його заяві від 30.09.2019 р., в якій просить зобов`язати Директора НАБУ ОСОБА_4 та Керівника Управління внутрішнього контролю ОСОБА_5 :
-внести до ЄРДР, згідно до вимог статті 214 КПК України, відомості про кримінальні правопорушення, стосовно: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у діях яких вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України; громадянина Республіки Індії ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб з числа працівників компанії GlobalConsultants&ServisesSALimited (Гонконг), у діях яких вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України; детектива НАБУ ОСОБА_9 , у діях якого вбачаються склади кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України;
-визнати заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого;
-зобов`язати вручити заявнику ОСОБА_3 витяг з ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 листопада 2019 року провадження за вищезазначеною скаргою було відкрито.
В судовому засіданні особа, що звернулась із скаргою, - ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини. Вважає бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України незаконною, оскільки станом на день розгляду скарги відомості про вчинення кримінальних правопорушень, викладені в його заяві від 30.09.2019 р., до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочате. Просив скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з`явився, заяв від нього до канцелярії суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність особи, дії/бездіяльність якої оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку заявника, дійшов наступних висновків.
Статтею 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено, що заявник у своїй скарзі оскаржує бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 191 КК України, що відповідно до положень статей 33-1, 306 КПК України підсудне Вищому антикорупційному суду, а також бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 366 КК України, що відповідно до положень статей 33-1, 306 КПК України непідсудне Вищому антикорупційному суду.
У разі об`єднання в одному провадженні матеріалів досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, серед яких є кримінальні провадження, підсудні Вищому антикорупційному суду, судове провадження здійснює Вищий антикорупційний суд, якщо виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження, які не віднесені до підсудності цього суду, може негативно вплинути на повноту судового розгляду ( абзац 3 пункту 20-2 Перехідних положень Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України).
Під час судового розгляду встановлено, що 01 жовтня 2019 року ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву про кримінальне правопорушення від 30.09.2019 року, в якій викладені відомості, що свідчать про можливе вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, громадянином Республіки Індії ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами з числа працівників компанії GlobalConsultants&ServisesSALimited (Гонконг) кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, детективом НАБУ ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Зазначена заява була зареєстрована управлінням по роботі з громадськістю НАБУ 01.10.2019 р. за № М-12434, про що свідчить проставлена відмітка НАБУ на відповідній заяві.
Листом від 01.11.2019 р. за № 0413-188/37887 уповноваженою особою НАБУ за результатами розгляду заяви від 30.09.2019 року було повідомлено, що підстави для внесення в ЄРДР викладених в зазначеній заяві відомостей на даний час відсутні, оскільки у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам НАБУ.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Відповідно до висновку, викладеному в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 910/377/19, зі змісту ст.214 КПК України слідує, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК. Також, положення законодавства не передбачають здійснення слідчим суддею оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 30.09.2019 року ОСОБА_3 порушує питання про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, громадянином Республіки Індії ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами з числа працівників компанії GlobalConsultants&ServisesSALimited (Гонконг) кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, детективом НАБУ ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також коротко викладає обставини, що можуть свідчити про вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а тому, відповідно до положень ст. 214 КПК, відомості, що викладені в даній заяві, підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань із подальшим наданням витягу із вказаного реєстру заявнику.
Крім того, ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 55 КПК України, вказану пам`ятку слід вручити особі, що звернулась зі скаргою.
Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, то в цій частині скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1. 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначені положення, вирішення питання про визнання/відмову у визнанні потерпілим здійснюється шляхом винесення слідчим або прокурором вмотивованої постанови про визнання/відмову у визнанні потерпілим після внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, що є процесуальним рішенням слідчого або прокурора в рамках кримінального провадження.

Статтею 307 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, які можуть бути ухвалені слідчим суддею за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а саме, - за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування постановляється ухвала слідчого судді, яка може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, слідчий суддя за результатами розгляду скарг, зокрема, на бездіяльність слідчого, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом постановлення однієї з вищезазначених ухвал.

З огляду на зазначене, слідчий суддя відповідно до положень КПК України не наділений повноваженнями за результатами розгляду скарг, зокрема, на бездіяльність слідчого, зобов`язувати слідчого прийняти рішення про визнання особи потерпілою, оскільки захист прав особи, що звернулась до суду, здійснюється шляхом зобов`язання компетентних органів вчинити певні дії, а не прийняти процесуальне рішення.

За таких обставин, вимога скаржника про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303, 306-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України:
- внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 01 жовтня 2019 року вх. №М-12434, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України;
- вручити, відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст. 55 КПК України, особі, що звернулась із заявою, пам`ятку про її процесуальні права та обов`язки;
- у строк, передбачений ч.1 ст.214 КПК України, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1