Справа №№ 148/388/17
В И Р О К
Іменем України

24 липня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_11

свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13

спеціаліста ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000066 від 03.02.2017 по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, проживає в громадському шлюбі, на утриманні 1 неповнолітня дитина, не працюючого, раніше судимого:

- 10.03.2005, Ладижинським р/с за ст. 122 ч.1, 75 КК України до 2 років п/в, з встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 12.06.2006, Ладижинським р/с за ст. 309 ч.1, 75 КК України до 1 року п/в, з встановленням іспитового строку на 1 рік;

- 09.12.2009, Ладижинським р/с за ст. ст..186 ч.1, 309 ч.1 КК України до 150 год. громадських робіт, штрафу 850 грн.;

- 03.03.2015, Тульчинським р/с за ст. 309 ч.1 КК України до сплати штрафу в сумі 1190 грн.;

- 20.10.2015, Ладижинським р/с за ст. ст. 289 ч.2, 289 ч.1, 70 КК України до 5 років п/в, з встановленням іспитового строку на 3 роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що останній будучи засудженим Ладижинським міським судом Вінницької області 20 жовтня 2015 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 1,2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. ст. 75-76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та відносно якого, на час оголошення підозри, Ладижинським міським судом Вінницької області розглядалось кримінальне провадження №0000028 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що мав місце 18.01.2017 року на шлях виправлення не став та 02.02.2017 продовжив злочинну діяльність у с. Тарасівка Тульчинського району Вінницької області за наступних обставин.

02 лютого 2017 року близько 19:00 год. ОСОБА_9 , на автомобілі

марки «Fiat tippo» д.н.з. якого НОМЕР_1 приїхав у с. Тарасівка Тульчинського

району Вінницької області де зустрівся із ОСОБА_15 , який проживає у

вказаному селі. Після цього, ОСОБА_9 діючи умисно, повторно, безоплатно отримав від останнього особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований таким чином незаконно його придбав.

Взявши вказаний наркотичний засіб в руки, ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої дії та відповідні наслідки, які вони можуть за собою потягти, забрав останній щоб в подальшому використати для власного вживання шляхом ін`єкції.

3 цією метою, вказаний наркотичний засіб, поміщений у скляну ємність

ОСОБА_9 , з метою, щоб його ніхто не побачив заховав його у кишеню

верхнього одягу таким чином вчинив його незаконне зберігання.

Того ж дня, 02.02.2017 близько 21:00 год. ОСОБА_9 , з метою подальшого вживання наркотичного засобу шляхом ін`єкції отриманого від ОСОБА_15 , усвідомлюючи, що діє протиправно та порушує встановлені правила обігу наркотичних засобів, на вказаному автомобілі поїхав по с. Тарасівка Тульчинського району Вінницької області у напрямку м. Ладижин Вінницької області таким чином скоївши незаконне перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

В той же час на підставі службового доручення Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області № 318 від 02.02.2017 «Про виділення працівників поліції для профілактичного відпрацювання населених пунктів району у вечірній час» працівниками Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області було зупинено вказаний автомобіль, після чого з даного приводу зателефонували до чергової частини Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП. За вказаним повідомленням на місце пригоди виїхала слідчо-оперативна група, якою в ході особистого огляду ОСОБА_9 було вилучено скляну ємність з рідиною та медичний шприц з рідиною, що відповідно до висновку експерта №232 від 17.02.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим, масою (у перерахунку на висушену речовину) 2,05 г.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ст. 309 ч.1 КК України не визнав і від дачі показів в судовому засіданні відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Разом з тим, при дослідженні речових доказів, вказав на те, що під час огляду місця події в нього ніякі речі не вилучались, зокрема шприц та банка з рідиною. В судових дебатах вказав на те, що розписка, яка ним написана власноручно, була написана саме під примусом зі сторони працівників поліції.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.2 КК України не визнав, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, показами свідків та письмовими доказами.

Так, будучи допитаним в якості свідка в судовому засіданні гр. ОСОБА_12 суду показав, що він разом із ОСОБА_13 були запрошені в якості понятих при огляді автомобіля. Події відбувались взимку 2017 року, в темну пору доби, точної дати та часу він не пам`ятає. Працівниками поліції був зупинений автомобіль, в якому перебував водій, і який певний час не хотів виходити з авто. Працівники поліції, не могли відчинити дверцята автомобіля, так як там перебувала собака, наскільки він розуміє бійцівської породи. Коли між працівниками поліції та водієм відбувалась суперечка через скло, інший поліцейський запросив їх будити понятими. Потім до місця під`їхали інші поліцейські, і водій вийшов з автомобіля. При огляді працівники поліції запитали, чи не має у водія заборонених речей. На що він, з кишені штанів сам витягнув два медичні шприци і флакон із рідиною. При цьому він пояснив, що це наркотик, і що він сам його виготовив. В ході огляду працівники поліції встановили, що водієм є гр. ОСОБА_16 , ініціалів він не пам`ятає. Під час огляду, працівники поліції не застосовували до водія сили. Той сам, добровільно витягнув шприци та флакон.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повністю підтвердив покази свідка ОСОБА_12 щодо вказаних обставин, надавши аналогічні покази, при цьому, вказав, що події відбувались 02.02.2017. Дату, він добре запам`ятав, тому що на наступний день в нього був день народження.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- власноруч написаною заявою ОСОБА_9 про надання дозволу на особистий огляд та огляд автомобіля працівниками поліції, а також добровільної видачі шприца із залишками наркотичної речовини та флакону.;

- протоколом огляду місця події від 02.02.2017, відповідно до якого у гр. ОСОБА_9 було виявлено та вилучено шприц ємністю 5 мл та скляна ємність об`ємом 25 мл, заповнена рідиною темного кольору.;

- висновком експерта № 232 від 17.02.2017, відповідно до якого залишки рідини у шприці та рідина в скляній ємності, містять наркотичний засіб - опій ацетильований, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса опію ацетельованого (у перерахунку на суху речовину) становить 2,05 г.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, судом враховано, що у сторони захисту виникли сумніви щодо їх допустимості та достовірності. Так, захисником обвинуваченого було заявлено клопотання щодо визнання недопустимими доказами: заяви написаної власноручно ОСОБА_9 , протоколу огляду місця події, висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 37 від 24.02.2017, висновку експерта № 232 від 17.02.2017, клопотання про призначення експертизи, постанови про визнання предметів речовими доказами, речові докази.

В обґрунтування своєї позиції щодо визнання вказаних доказів недопустимими зазначив, що огляд місця події та огляд обвинуваченого було проведено з порушенням вимог КПК України так, як судом не надався дозвіл на проведення такого огляду, а по суті було проведено обшук особи. Написана власноруч розписка не може бути визнана, як допустимий доказ, так як вона юула написана під примусом, з порушенням прав людини.

Вирішуючи питання щодо допустимості вказаних доказів, судом враховано вимоги ст. 84-86 КПК України.

Так, судом встановлено, що висновок судово-наркологічної експертизи не може визнаватись доказом, так як він складений лікарями спеціальної медичної комісії, які не є експертами, а відтак вказаний доказ не може бути допустимим так, як він отриманий в порядку, що не встановлений КПК України.

Щодо позиції сторони захисту про недопустимість як доказу власноручно написаної заяви про надання дозволу на проведення огляду транспортного засобу та особистого огляду, а також протоколу огляду, то судом враховано вимоги ст. 237 КПК України, якою врегульовані питання проведення огляду. Так, за приписами даної статті, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Частиною п`ятої даної статті передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

В свою чергу, ст. 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків установлених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, оцінюючи написану власноруч заяву ОСОБА_9 щодо надання дозволу на огляд, судом встановлено, що вона написана добровільно без будь-якого примусу, що також підтверджується показами свідків, які були присутні в якості понятих при огляді. Крім того, ОСОБА_9 у вказаній заяві вказав,що вона написана добровільно без примусу зі сторони працівників поліції.

Вказані обставини свідчать про законність дій зі сторони працівників поліції та відповідності їх нормам КПК України та Конституції України.

Разом з тим, даючи оцінку доводам обвинуваченого та його захисника, суд переконаний, що вони в повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. Крім того, суд вважає, що вказані доводи, які не знайшли свого об`єктивного підтвердження, є одним із способів захисту для уникнення відповідальності обвинуваченим за вчинений злочин.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в незаконному придбанні, зберіганні та перевезені наркотичних засобів без мети збуту, кваліфікуючою ознакою якого являється повторність, доведена в судовому засіданні в повному обсязі, тому його дії вірно кваліфіковано за ст. 309 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, після неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності на шлях виправлення не став, продовжував вчиняти злочини.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин судом не встановлено.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_9 в межах санкції визначено ст. 309 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, яке останній повинен відбувати.

Оцінюючи в судовому засіданні досудову доповідь Тростянецького міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, відповідно до висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без реального позбавлення волі, суд вважає, що вказані висновки суперечать вимогам ст. 71 КК України, а тому не можуть братись судом до уваги.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд також враховує ті обставини, що останній вчинив інкримінуємий йому злочин передбачений ст. 309 ч.2 КК України в період встановленого іспитового строку за вироком Ладижинського міського суду від 20.10.2015, яким його засуджено за ст. ст. 289 ч.1, 289 ч.2, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку на три роки, тому остаточне покарання йому необхідно призначити за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 необхідно рахувати з часу його затримання та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 07.06.2018, зарахувавши в строк відбування покарання, строк перебування під вартою.

Стосовно запобіжного заходу, обраного за ухвалою суду у вигляді тримання під вартою, враховуючи ті обставини, що обвинувачений переховувався від суду, відносно останнього неодноразово застосувався привід та оголошувався розшук, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для зміни запобіжного заходу не має.

З обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати в сумі 1323,10 грн. понесенні на проведення експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішив відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 71, 309 КК України, ст. ст. 369-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, з врахуванням вироку Ладижинського міського суду від 20.10.2015 року, остаточне покарання ОСОБА_9 призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 07.06.2018, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування під вартою.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави понесенні судові витрати в сумі 1323,10 грн. за проведення криміналістичних експертиз.

Речові докази: ємність та медичний шприц з опієм ацетельованим, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницької апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: