Справа №463/4932/17
Провадження №1-кп/463/110/19
В И Р О К
іменем України

19 липня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004122 від 03 грудня 2016 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 2 грудня 2016 р., близько 14:30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Богданівській у м. Львові в напрямку вул. Гайдучка, поблизу авторинку «Кривчиці», проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виявлення ним пішохода, який справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля переходив проїзну частину дороги та в час руху зупинився і зробив крок назад, для уникнення наїзду несвоєчасно застосував гальмування, що призвело наїзду на пішохода ОСОБА_8 . Своїми діями обвинувачений порушив вимоги п.15, п.1.10 (в частині значення терміну небезпека для руху), підпункти «б» та «д» п. 2.3 та п. 12.3 ПДР України. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді вдавленого перелому лівої тім`яної кістки з поширенням на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня, гострої субдуральної гематоми справа, яка ускладнилася гнійним запаленням легенів, дистрофічними змінами нирок та печінки, гнійним після травматичним менінгоенцефалітом, набряком головного мозку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, у живої особи відносяться до тяжкого тілесного ушкодження та привели до смерті ОСОБА_8 в КМК ЛШМД 27.12.2016 року о 10:30 хв.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєні наведеного вище злочину заперечив та відмовився від дачі пояснень з приводу обставин ДТП. Однак, ОСОБА_4 попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_6 та висловив свій жаль з приводу загибелі її чоловіка в наслідок ДТП, яке відбулось за участі автомобіля під його керуванням. Також обвинувачений звернувся до суду з заявою про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та у випадку визнання його винним просив звільнити від покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 02.12.2016 р. їй зателефонувала невідома особа з мобільного номеру її чоловіка ОСОБА_8 та повідомила, що він в наслідок ДТП знаходиться в лікарні в тяжкому стані. Перебуваючи у лікарні чоловік до свідомості не приходив та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила також, що обвинувачений її сім`ї завдані матеріальні та моральні збитки не відшкодував та ніколи з нею не спілкувався за межами судового розгляду. Підтримала заявлені нею та доньками уточнені позовні вимоги в повному об`ємі просить такі задоволити.
Інші потерпілі звернулись до суду з заявами про здійснення судового розгляду за їх відсутності.
Не зважаючи, що обвинувачений заперечив свою вину у вказаному злочині, скоєння ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доводиться наступними доказами.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2016 р. та додатками до такого (Том 1, а.с. 91-104) підтверджується, що в цей день на вул. Богданівській у м. Львові відбувся наїзд на пішохода автомобілем «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 . У автомобіля виявлено пошкодження лівого дзеркала, переднього бампера та крила з лівої сторони. Із схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що зона розкидання фрагментів дзеркала та його корпусу розташована на відстані 3,30-4,90 м., а сліди РБК (кров) на відстані 5,9 м. від краю проїзної смуги з ліва на право. При цьому ширина всієї дороги становить 14,6 м. На думку суду вказані параметри дають підстави вважати, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також вказаними документами зафіксовано, що на момент їх складання температура повітря становила -1 градус С, було похмуро, без опадів, по краях дороги лежав мокрий сніг.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 129/16 від 27.12.2016 р. (Том 1, а.с. 121-132) причиною смерті ОСОБА_8 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді вдавленого перелому лівої тім`яної кістки з поширенням на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня, гострої субдуральної гематоми справа, яка ускладнилася гнійним запаленням легенів, дистрофічними змінами нирок та печінки, гнійним після травматичним менінгоенцефалітом, набряком головного мозку. У своїй сукупності ушкодження у ОСОБА_8 могли бути причинені незадовго до поступлення в лікарню 02.12.2016 р. під час ДТП при автонаїзді легкового автомобіля ззаду та дещо зліва з первинним ударом виступаючими частинами автомобіля задньо-внутрішню поверхню правого колінного суглобу на висоті 41 см. від нижнього краю стопи, з наступним падінням та ударом, ймовірно до частин кузова автомобіля задньою поверхнею грудної клітки зліва, ударом лівою тім`яною ділянкою голови до тупих твердих предметів, якими могли бути або виступаючі частини кузова автомобіля або дорожнє покриття. Ушкодження у ОСОБА_8 були небезпечними для життя у момент заподіяння та привели до смерті.

Висновком судової автотехнічної експертизи від 16.12.2016 р., № 1/1469 (Том 1, а.с. 137-141) встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією по зменшенню швидкості та утриманню автомобіля на місці. Також на момент огляду в працездатному стані знаходились система рульового управління та система освітлення вказаного автомобіля.

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи від 16.12.2016 р., № 1/1468 (Том 1, а.с. 145-148) встановлено, що пошкодження на лівій бічні поверхні автомобіля «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 могли утворитись від контакту із пішоходом ОСОБА_8 в первинний момент, лівою бічною частиною автомобіля в районі передньої частини лівого переднього крила та лівого краю переднього бампера, що могло бути при переміщенні пішохода зліва направо відносно напрямку руху автомобіля перед ДТП. Місце наїзду автомобіля «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 знаходиться на правій смузі руху проїзної частини дороги вул. Богданівська на її ділянці яка дещо передує ділянці осипу пластика та фрагментів дзеркала, при цьому автомобіль рухався в межах зафіксованих своїх слідів гальмування. З урахуванням особливостей слідів гальмування автомобіля можна стверджувати, що безпосередньо перед наїздом на пішохода водій намагався уникнути зіткнення шляхом (крім гальмування) ще застосуванням маневру відвертання праворуч.

Заслуханий в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 вказані висновки автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи підтримав. Також пояснив, що під час досліджень ним встановлено, що автомобіль Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 був справний, його технічний стан не міг бути підставою ДТП. Наїзд було здійснено лівою бічною частиною автомобіля в ділянці лівого переднього крила. Зіткнення відбулось на правій смузі дороги по якій рухався автомобіль Фіат. Може стверджувати, що пішохід перед ДТП рухався з ліва на право. Ним встановлено, що водій вживав заходів для уникнення зіткнення приймаючи праворуч та гальмуючи.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 2484, від 03.08.2017 р., (Том 1, а.с. 154-158) при заданих вихідних даних безпосередньо перед початком екстреного гальмування швидкість руху автомобіля Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 могла складати 48-56 км/год. У згаданій дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну небезпека для руху), підпункти «б» та «д» п. 2.3 та п. 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування із моменту виникнення небезпеки для руху. При заданих вихідних даних (і при цьому незалежно від варіанту розвитку механізму ДТП) водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування. Дії водія ОСОБА_4 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну небезпека для руху), підпункти «б» та «д» п. 2.3 та п. 12.3 ПДР України. Причиною настання ДТП є обставина, що водій ОСОБА_10 для уникнення наїзду несвоєчасно застосував гальмування.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_11 наведений висновок підтримав. Додатково пояснив, що згідно постанови слідчого про призначення експертизи задано два варіанти розвитку подій, враховуючи покази ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 . В обох випадках задано, що небезпека виникла з моменту виходу потерпілого на дороги, тільки залежно від варіанту відмінним буде час між виходом і наїздом. Однак ним встановлено, що в обох випадках час був достатній для того, щоб водій ОСОБА_4 мав можливість уникнути зіткнення.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що працює слідчим ГУ НП у Львівській області та здійснював розслідування даного кримінального провадження. На запитання захисника пояснив, що в постанові про призначення судової автотехнічної експертизи ним на дослідження експерту було запропоновано два варіанти розвитку дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи покази свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 . В кожному з цих варіантів було задано момент небезпеки з часу виходу на проїзну частину ОСОБА_8 (а.с. 152 Том 1).
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 2 грудня 2016 р. він перебуваючи в скальді групи робітників, які проводили ремонт дорожнього покриття, близько 14:00 год. знаходився на вул. Богданівській у м. Львові, поруч з авторинком «Кривчиці». Бачив, як по вказаній вулиці в напрямку вул. Гайдучка рухався автомобіль Fiat Doblo. В цей час, через смугу руху даного автомобіля, переходив дорогу з правої сторони на ліву мужчина, який дійшовши менше ніж до середини дороги, перебуваючи на проїзній смузі, був збитий вказаним автомобілем. Також пригадує, що цей мужчина за мить перед зіткненням відійшов (відхилився) назад, в межах одного кроку. Зіткнення відбулось лівою передньою стороною автомобіля. Пам`ятає, що видимість була добра, вже був покладений перший шар асфальту, однак дорожнє покриття було мокрим, можливо місцями був мокрий сніг. Дорожньої розмітки ще не було, також не було пішохідного переходу. Все бачив на відстані приблизно 100 м.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що являється директор філії ТзОВ «Еліт Україна» якому належить автомобіль Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_1 . До ДТП був знайомий з обвинуваченим в зв`язку з роботою, дружні відносини не підтримували, спілкувався декілька разів в тиждень з ним, як з водієм. Зазначив, що ОСОБА_4 на момент ДТП не перебував в трудових відносинах з ТзОВ «Еліт Україна», однак здійснював перевезення на належному їм автомобілі. Йому відомо, що 02.12.2016 р. обвинувачений виїхав на маршрут на службовому автомобілі для розвезення товару. Про ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_4 його повідомили телефоном. Він прибув на місце, організував перевантаження товару. Пригадує, що в цей день падав мокрий сніг місцями була ожеледь. Після ДТП він із своїм керівником прибули в медичний заклад та пропонували зятю потерпілого грошову допомогу на лікування, однак прийняти таку останній відмовився.
Правила дорожнього руху в порушенні яких обвинувачується ОСОБА_4 полягають в наступному.
Пункт 1.5 ПДР України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Термін «Небезпека для руху» закріплений в п. 1.10 ПДР України це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.
Підпункти «б» та «д» п. 2.3 ПДР України передбачають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

Відповідно до п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена повністю, його дії за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, оскільки наведеними вище доказами повністю підтверджується факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 з порушення п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну небезпека для руху), підпункти «б» та «д» п. 2.3 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, що спричинило смерть ОСОБА_8 .

При цьому суд частково погоджується з доводами захисника, висловленими в судових дебатах, щодо недопустимості, як доказів, протоколів проведення слідчих експериментів від 23.12.2016 р. та 28.03.2017 р. (Том 1, а.с. 105-117) з наступних підстав.
Згідно вимог п.1, 2 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані:
з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Із змісту вимог ст. 39 КПК України випливає, що визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, уповноважений керівник органу досудового розслідування який організовує досудове розслідування.
З наявної в матеріалах справи постанови про створення групи слідчих від 03.12.2016 р. (Том 1 а.с.153) вбачається, що групу слідчих у кримінальному провадженні № 0004122 від 03.12.2016 р. складають слідчі ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Отже, оскільки згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.12.2016 р., такий проведено слідчим ОСОБА_16 , без наявності необхідних повноважень, даний протокол у відповідності до вимог п.2, ч.3, ч.4 ст. 87 КПК України визнається судом недопустимим доказом.
Протокол проведення слідчого експерименту від 23.12.2016 р., складено на основі показань ОСОБА_4 допитаного в якості свідка, який надалі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Отже у відповідності до вимог п.1, ч.3, ч.4 ст. 87 КПК України вказаний протокол визнається судом недопустимим доказом.
Однак визнання недопустимими вказаних доказів не змінює наведених вище висновків суду, щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд не погоджується із твердженнями захисника про недопустимість, як доказу, висновку судової автотехнічної експертизи № 2484, від 03.08.2017 р., (Том 1, а.с. 154-158), оскільки як вбачається із його змісту та наведених вище поясненнях експерта ОСОБА_11 та слідчого ОСОБА_13 , покази ОСОБА_4 в якості свідка та дані протоколів слідчих експериментів не вплинули на зроблені експертом висновки.
Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особа обвинуваченого, його позитивна характеристика з місця проживання, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину. Також судом береться до уваги поведінка ОСОБА_8 , який переходив проїзну смугу у невстановленому місці з порушенням вимог ПДР України.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжуючих покарання в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд обирає обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Частина 1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачає, що дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Обвинувачений є батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том 1 а.с.171), щодо якої він не позбавлений батьківських прав та в судовому засіданні подав заяву про застосування до нього амністії.

За умовами ч.4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк не більше десяти років.

Відтак, згідно з ч.4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, віднесено до тяжкого злочину, а за формою вини до злочину, вчиненого з необережності.

Підстав передбачених ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», які унеможливлюють застосування амністії, судом не встановлено.

Стаття 15 ЗУ «Про амністію у 2016 році» передбачає, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вище викладене, у відповідності до наведених вище вимог законодавства на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_4 слід звільнити від відбування основного та додаткового покарання за цим вироком.

Вирішуючи цивільний позов (Том 1, а.с. 47-52, Том 2, а.с. 7-10) потерпілих ОСОБА_6 (дружина померлого), ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (доньки померлого) суд враховує наступні обставини.

В ході судового слідства встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченим злочину помер ОСОБА_8 . Цивільні позивачі ОСОБА_6 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 просять стягнути з цивільних відповідачів майнову та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням.

Із змісту позовної заяви та уточнень до неї вбачається, що позивачі просять суду стягнути відшкодування витрат на лікування, поховання та встановлення надгробного пам`ятника ОСОБА_8 та відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку із смертю чоловіка та батька.

Згідно ст.ст.128, 129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого за шкоду, завдану його діями, який розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається з витягу з наказу №08-к від 31.12.2015р. та довідки від 07.12.2016 р. (Том 1 а.с.182, 186) обвинувачений ОСОБА_4 на час ДТП працював на посаді фахівця відділу доставки в ТзОВ «Рост Аутсорсинг».

Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди були застраховані в ПрАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується полісом №АК/0849513 (Том 1, а.с.185) строком дії з 01.09.2016 по 31.08.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Згідно з довідки КМКЛ ШМД від 03.03.2017 р. та представлених товарних чеків (Том 2 а.с.19-30) в період стаціонарного лікування ОСОБА_8 , ОСОБА_6 було придбано ряд медикаментів на загальну суму 16 561 грн. 02 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок травм, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2016р. настала смерть ОСОБА_8 , у зв`язку із цим ОСОБА_6 понесла витрати на поховання у розмірі 3 124,70 грн та на встановлення надгробного пам`ятника 29 000 грн, а разом 32 124, 70 грн. (Том 2, а.с. 31-37)

За наведених обставин суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт заподіяння потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди та її розмір, у зв`язку із чим в цій частині позовна заява підлягає до задоволення.

Оскільки цивільна відповідальність власника автомобіля марки «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 була застрахована, відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає частковому стягненню із страховика ПрАТ «Європейський страховий альянс» у межах сум встановлених в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А решта суми, що не покривається страховими виплатами слід стягнути із «РОСТ Аутсорсинг».

В частині стягнення з цивільних відповідачів на користь цивільних позивачів моральної шкоди, суд погоджується із доводами позивачів про факт заподіяння їм такої, оскільки дійсно внаслідок смерті ОСОБА_8 , вони перенесли глибокі душевні страждання, вимушені зміни у життєвих планах і родинних стосунках.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст.1168 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, а також враховує те, що ОСОБА_8 , який загинув внаслідок ДТП, переходив дорогу у невстановленому для цього місці, а тому вважає за можливе зменшити заявлену потерпілими суму відшкодування моральної шкоди визначивши розмір такої по 100 000 грн. кожній потерпілій. В зв`язку з наведеним з ПрАТ «Страховий альянс» в користь ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 19 200 грн., а з ТзОВ «Рост Аутсорсинг» на користь ОСОБА_6 80 800 грн. та в користь ОСОБА_19 та ОСОБА_18 по 100 000,00 грн. кожній. оскільки такий розмір є розумною справедливою компенсацією душевних страждань позивачів, спричинених внаслідок вчиненого злочину.

Керуючись ст.ст.128, 129, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст.12, 85,86, ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 23, 1168, 1172 ЦКУкраїни, ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із актом амністії відповідно до п. «В», ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016р.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави варість за проведення судових інженерно-транспортних експертиз у розмірі 2 970,15 грн.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 повернути його власнику.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ямська, 28А) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відшкодування витрат на лікування у розмірі 16 561,02 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ямська, 28А) на користь ОСОБА_6 відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 19 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Вільямса академіка, буд.6-Д,оф.43) на користь ОСОБА_6 відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 12 924, 70 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ямська, 28А) на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди у розмірі 19 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Вільямса академіка, буд.6-Д,оф.43) на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 800 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг» «РОСТ Аутсорсинг» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Вільямса академіка, буд.6-Д,оф.43) на користь ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_5 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі по 100 000 грн. кожній.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.
Вирок судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1