У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2019 року м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_2 адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення слідчого,

В С Т А Н О В И В:

Особи, які подали 16.10.2019 року скаргу, просять: скасувати постанову слідчого від 04.10.2019 року про відмову в задоволенні клопотання.

Рішення, дії та бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, перелічені у ст.303 КПК України, відповідно до якої:

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Таким чином, вказані вище рішення, дії та бездіяльність слідчого або прокурора ( в тому числі і рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій) можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Разом з тим, як вбачається зі скарги та доданих до неї документів, у серпні та вересні 2019 року стороною обвинувачення було здійснене відкриття матеріалів іншій стороні в порядку, передбаченому ст.290 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Ст.290 КПК України міститься у § 3. «Звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру» Глави 24. «Закінчення досудового розслідування. Продовження строку досудового розслідування» КПК України.
При цьому в тому ж параграфі міститься ст.293 КПК України, яка передбачає передання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду.
Аналіз викладених вище правових норм дає змогу дійти висновку про наступне.
Слідчий суддя розглядає вказану вище скаргу лише під час досудового розслідування.
Досудове розслідування обмежене направленням до суду обвинувального акта.
КПК України у § 3. «Звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру» Глави 24. «Закінчення досудового розслідування. Продовження строку досудового розслідування» вживає такі терміни, як звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та передання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду.
При цьому термін звернення до суду є ширшим за своїм змістом, оскільки охоплює відкриття матеріалів іншій стороні (ст.290 КПК України), складання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру (ст.ст.291, 292 КПК України), наданні їх копій (ст.293 КПК України).
В свою чергу термін передання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду відображає лише фізичне переміщення вказаних документів до суду.
Слідчий суддя вважає, що відкриття матеріалів іншій стороні (ст.290 КПК України) свідчить про завершення досудового розслідування та розпочинає таку стадію кримінального провадження, як направлення до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, на час подання вказаної вище скарги досудове розслідування вже завершене, а відтак, слідчий суддя не має права її розглядати.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Разом з тим, КПК України не регулює питання, яким чином слід діяти слідчому судді в разі встановлення того факту, що скарга не підлягає розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя керується такою засадою кримінального провадження, як диспозитивність, та враховує вимоги ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тому слідчий суддя вважає, що скаргу слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст.9, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_2 адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення слідчого залишити без розгляду.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя

18.10.2019