ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1573/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 639/1167/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1,2 ст.187, ст.. 395 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 20.06.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 19.10.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2, 3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 27.02.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч. 2 ст.187, ст.395 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
-за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна;
-за ст.395 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.
ОСОБА_8 від призначеного судом покарання за ст.395 КК України у виді 6 місяців арешту звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року більш суворим за новим вироком, у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 січня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 у строк відбування покарання за даним вироком зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 січня 2016 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальних збитків - чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати.

Вироком районного суду встановлено, що ОСОБА_8 , 04 грудня 2015 року, о 20:20 год., перебуваючи поблизу кафе «Арчі», розташованого по вул. Комсомольське Шосе, 67 в м. Харкові, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який направлявся до пров. Іжевського. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , з метою заволодіння майном останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 , пішов слідом за ОСОБА_10 , а потім, використовуючи фактор несподіванки, зупинив останнього у безлюдному місці та, діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, використовуючи в якості знаряддя злочину належний йому пневматичний пістолет «Байкал», став ним погрожувати останньому і вимагати у нього телефон, навушники та грошові кошти. При цьому ОСОБА_10 у відповідь на вимоги ОСОБА_8 , помітивши направлений у його бік пістолет, побоюючись за своє життя і здоров`я, ніякого опору нападнику не чинив та добровільно віддав ОСОБА_8 свої речі, а саме: мобільний телефон моделі «Samsung GT i9082» і навушники «ERGO», а також дисконтні картки супермаркетів, після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим причинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2910 грн.

Крім того 30 грудня 2015 року, об 11:30 год., ОСОБА_8 , знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання його знайомого ОСОБА_9 , де разом з останнім розпивав спиртні напої. В цей час ОСОБА_8 помітив на столі у житловій кімнаті мобільний телефон «Samsung Galaxy ACE 4 SM-G313HZKDSEK», належний ОСОБА_9 , і в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного телефону.

ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_9 в житловій кімнаті, діючи умисно, взяв зі столу зазначений мобільний телефон, який поклав до кишені, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд. Однак ОСОБА_9 , повернувшись до кімнати, помітив відсутність на столі свого мобільного телефону і підозрюючи ОСОБА_8 у крадіжці, почав вимагати від останнього, щоб той повернув йому телефон. У відповідь на це ОСОБА_8 заявив, що мобільний телефон не крав.

В ході виниклої суперечки у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 , який запідозрив його у крадіжці мобільного телефону, з метою заволодіння майном останнього, а саме: мобільним телефоном «Samsung Galaxy ACE 4 SM-G313HZKDSEK», а також телевізором «Samsung LED TV 40 UE40H5500AW», який знаходився в тій же кімнаті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для здоров`я ОСОБА_9 , наніс один удар кулаком лівої руки у потиличну ділянку голови потерпілого та один удар кулаком правої руки у ділянку ребер. Від отриманих ударів ОСОБА_9 впав на диван і втратив свідомість, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді забитої рани на голові та синці на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_8 , маючи при собі мобільний телефон «Samsung Galaxy ACE 4 SM-G313HZKDSEK», вартістю 1898 грн., яким він заволодів раніше, використовуючи той факт, що потерпілий втратив свідомість і не може завадити йому довести злочин до кінця, також заволодів належним потерпілому телевізором «Samsung LED TV 40 UE40H5500AW», вартістю 11164,40 грн., після чого, звернувши зазначене майно потерпілого на свою користь, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 13062 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово засудженим, востаннє вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.10.2011року, відбував покарання в Олексіївській виправній колонії №25. Звільнившись 26.08.2014 року з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання, прибув за обраним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та став на реєстрацію до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС У в Харківській області.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 встановлений адміністративний нагляд строком на 1 рік із застосуванням у період нагляду наступних обмежень: заборона виїзду або обмеження часу виїзду з особистих причин за межі району (міста) без дозволу органу міліції, який здійснює адміністративний нагляд; заборона відвідувати місця, де реалізують напої на розлив; заборона залишати без поважних причин місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня без відповідного дозволу органу внутрішніх справ, повідомляти керівництво ОВС; з`являтися на реєстрацію до міліції 2 рази на місяць. Про встановлені вищевказані обмеження ОСОБА_8 був ознайомлений під підпис 21 жовтня 2015 року, а також йому роз`яснено, що в разі самовільного залишення свого місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду він буде притягнутий до кримінальної відповідальності згідно ст.395 КК України.

Однак, ОСОБА_8 , діючи з умислом направленим на ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без дозволу органу внутрішніх справ, 03 листопада 2015 року залишив обране місце свого мешкання, за адресою АДРЕСА_1 та почав переховуватися від органу міліції, який здійснював відносно нього адміністративний нагляд.

Крім того, ОСОБА_8 30 грудня 2015 року у пункті пропуску «Гоптівка» здійснив перетинання кордону України, виїхавши на територію Російської Федерації, після чого 04 січня 2016 року, повернувся на територію, чим порушив правила встановленого відносно нього адміністративного нагляду.

Вказані дії ОСОБА_8 суд кваліфікував:

- за епізодом нападу на потерпілого ОСОБА_10 за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій);
- за епізодом нападу на потерпілого ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій;
- за епізодом порушення правил адміністративного нагляду за ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В апеляційній скарзі, в редакції її змінених доводів, обвинувачений ОСОБА_8 оскаржує вирок районного суду в частині правильності кваліфікації його дій по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 . В обґрунтування апеляційних доводів зазначає, що вони з останнім разом розпивали спиртні напої, не заперечує, що після цього взяв з дому потерпілого мобільний телефон та телевізор, які в подальшому здав до ломбарду, однак стверджує, що на ОСОБА_9 він не нападав та не бив. Вважає, що його дії за цим епізодом необхідно кваліфікувати, як крадіжку.
Крім того, просить зарахувати строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок суду першої інстанції також був оскаржений прокурором, проте до початку судового слухання прокурор, в порядку ст. 403 КПК України, відмовилася від поданої апеляційної скарги.

Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду всі учасники кримінального провадження були завчасно та належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Проте в судове засідання потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не з`явилися та не повідомили апеляційний суд про причини свого неприбуття, клопотань про перенесення слухання справи не заявляли, у зв`язку з чим та на підставі ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведений за їх відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка вважала за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, в іншій частині заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвиунваченого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме: в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 187 КК України.

При перевірці вироку районного суду, колегією суддів встановлено, що згідно відомостей, що є наявними у матеріалах судового провадження та зафіксованих на звукозаписі судового засідання, під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ретельно та об`єктивно були перевірені докази обвинувачення стосовно ОСОБА_8 на підтвердження його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідженням письмових доказів. Районний суд не погодившись з версією сторони захисту про наявність складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, навів відповідні докази та висновки щодо їх спростування. Такі висновки суду знайшли своє підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , щодо епізоду нападу на ОСОБА_11 30.12.2015 року, свою вину не визнав та пояснив, що з останнім вони домовились зустрітись та піти разом на роботу. Коли вони зустрілись, потерпілий вже перебував у стані алкогольного сп`яніння та запропонував піти до нього додому, випити ще горілки, на що він погодився. Вдома у ОСОБА_9 він пробув приблизно годину, вони разом розпили спиртні напої, після чого він пішов, а ОСОБА_9 залишився вдома, при цьому останній був вже дуже п`яним. ОСОБА_12 підтвердив, що дійсно взяв з дому потерпілого мобільний телефон та телевізор, які здав у ломбард, але на ОСОБА_9 він не нападав та не бив. Вважає, що його дії за цим епізодом необхідно кваліфікувати, як крадіжку.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 30.12.2015 року, він вирішив випити горілки та приблизно о 08-30 год., у дворі свого будинку зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_8 , якого запросив до себе додому у гості. Після чого у нього вдома вони разом випили 0,5 л. горілки їм здалося цього замало, та він пішов до магазину ще за горілкою, при цьому ОСОБА_8 залишався один у нього вдома, а вхідні двері він зачинив на ключ. Коли він повернувся додому, вони разом почали знов вживати спиртні напої, та він побачив, що зі столу зник його мобільний телефон «Самсунг». Він запитав ОСОБА_8 , де подівся телефон, між ними почалась сварка, в результаті якої ОСОБА_8 наніс йому два удари кулаком, один у тулуб в область серця, а інший в голову в район потилиці, чим спричинив розсічення, від цих ударів він знепритомнів, а коли прокинувся, то побачив, що в нього зникли мобільний телефон «Самсунг», телевізор «Самсунг Смарт ТВ» та ключ від замку вхідної двері.

В цей час додому повернулась його мати. Пізніше, його сусідка ОСОБА_13 розповіла, як бачила чоловіка за описом схожого на ОСОБА_8 , який виносив з його квартири телевізор.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 30.12.2015 року вона знаходилась на роботі, їй зателефонувала сусідка та повідомила, що у неї у квартирі, щось діється, хтось кричить та б`ється, після чого вона прийшла додому, та побачила, що вхідні двері у квартиру відчинені, всюди була кров. Потім вона побачила сина ОСОБА_15 , який знаходився на дивані непритомний. Після цього вона побачила, що з квартири зник телевізор. В цей час отямився син та розповів їй, що до них додому у гості прийшов його знайомий, який вкрав у нього телефон, з приводу чого між ними виник конфлікт, в результаті якого цей знайомий вдарив ОСОБА_16 і той знепритомнів. Пізніше сусідка ОСОБА_13 розповіла їй, що в цей день бачила чоловіка, у чорній шапці, який поводив себе дуже підозріло, весь час обертався та в руках ніс чорний великий телевізор.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що 30.12.2015 року вона поверталась додому з поліклініки, приблизно о 13 год. та побачила, як по вул. Селянській в бік вул. Кривомазова йшов підозрілий чоловік, який ніс у руках великий чорний телевізор з плоским екраном. Чоловік був одягнений у чорний спортивний костюм та в`язану чорну шапку, постійно озирався по сторонам. Як вона пізніше дізналась від працівників міліції, це був ОСОБА_8 . Повернувшись додому, від сусідки ОСОБА_14 дізналася, що напали на сина останньої ОСОБА_18 , побили його та вкрали телевізор, тоді вона розповіла, що бачила людину, яка напевно і пограбувала їх.

Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується наявними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 січня 2016 р. за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого останній, в присутності понятих розповів та показав про обставини злочину, вчиненого відносно нього та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 січня 2016 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого останній розповів і показав в присутності понятих про обставини злочинів, вчинених ним відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9

- висновком судово-медичної експертизи №56-ая/16 від 11 січня 2016 р., згідно якого ОСОБА_9 спричинена забита рана на голові, синці на тулубі. Ці ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, за винятком саден, які утворилися за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 6-9 діб до огляду. За ступенем тяжкості: забита рана, синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- висновком судово-медичної експертизи №117 ая/16 від 14 січня 2016 р., згідно якого показання ОСОБА_9 дані ним в ході слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

- листом ПТ «Ломбард» відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард» з приводу закладу майна, а саме: мобільного телефону «Samsung Galaxy ACE 4 SM-G313HZKDSEK» та отримав грошові кошти.

- висновком судово товарознавчої експертизи №108 від 13.01.2016р., згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy ACE 4 SM-G313HZKDSEK», становить 1898 грн.

- висновком судово товарознавчої експертизи №376 від 14.01.2016р., згідно якого ринкова вартість телевізора «Samsung LED TV 40 UE40H5500AW», складала 11164, 40 грн.

Таким чином, з показань потерпілого, свідків та за результатами дослідження письмових доказів по справі та висновків експертів суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, за допомогою насильства, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, заволодів чужим майном.

Своє рішення щодо кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України суд обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів, вмотивувавши вирок відповідно до вимог ст. 370, п.1 ч.3 та п.1 ч.4 ст. 374 КПК України, що об`єктивно вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного вироку.

Стосовно апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_8 , що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і він не вчиняв відносно потерпілого ОСОБА_9 нападу з метою заволодіння майном, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки вони спростовується показанням потерпілого, свідків, даними отриманими в ході слідчих експериментів, висновками судово-медичної експертизи та іншими письмовими доказами.

Показання потерпілих та свідків не мають протиріч, послідовні та збігаються з письмовими доказами, які надані стороною обвинувачення, та спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_8 , є допустимими доказами і в своїй сукупності свідчить про доведеність пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки районного суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, є доведеними та ґрунтуються на зібраних по справі доказах, які належним чином досліджені судом першої інстанції та яким дана правильна юридична оцінка.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційних скарг немає.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року), вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2019 року ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№ 27), з 04 січня 2016 року по день набрання вироком суду законної сили, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

З урахуванням тієї обставини, що на час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю відбув покарання за цим вирок, його належить звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 рокустосовно ОСОБА_8 без змін.

ОСОБА_8 , 1990 року народження вважати таким, що повністю відбув покарання, призначене зазначеним вироком, та звільнити його з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: