Справа № 713/1868/19
Провадження №1-кс/713/491/19
УХВАЛА
іменем України

28.10.2019 м. Вижниця
Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 28.09.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 05.04.2018 року, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на постанову слідчого ОСОБА_5 від 28.09.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000117 від 05.04.2018 року.

У скарзі вказувала, що постановою слідчого ОСОБА_5 від 28.09.2019 року, яку вручено 21.10.2019 року, закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000117 від 05.04.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України.

Стверджує, що вказана постанова слідчого підлягає скасуванню, оскільки є незаконною та необґрунтованою. Слідчим ОСОБА_5 не виконано вимог ст.ст.2, 9, 28, 38, 40, 219, 295 КПК України, а його висновки, покладені в основу постанови про закриття кримінального провадження є неправильними, незаконними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а з огляду на те, що перевірялися обставини кримінального правопорушення вчиненого службовою особою, є всі підстави стверджувати, що останній своєю незаконною постановою діяв виключно лише в інтересах особи і допомагав йому уникнути кримінальної відповідальності.

Звернулася у Вижницьке ВП із заявою про злочин, в якій повідомляла про те, що її сусід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , з яким у неї та членів її сім`ї склалися неприязні стосунки, 29.03.2018 року о 12.04 год. в с. Мигове озброївшись штиковою лопатою незаконно проник на подвір`я її житлового будинку по АДРЕСА_2 , напав на неї і, викрикуючи на її адресу погрози вбивством лівою рукою відштовхнув її від себе, після чого на її очах та очевидців, заволодів відеокамерою і з місця події до прибуття працівників поліції втік.

Оскільки ОСОБА_6 незаконно проник на подвір`я житлового будинку, і відкрито із застосуванням насильства та погрозою вбивства заволодів відеокамерою з якою втік з місця злочину, тому в його діях є ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.187 КК України. Всі незаконні дії ОСОБА_6 зафіксовано на камері відеоспостереження, копію носія технічного запису якого нею передано слідчим. Однак слідчий ОСОБА_5 умисно, всупереч об`єктивним даним, вчинене ОСОБА_6 діяння кваліфікує самоправством.

Крім того постанова слідчого ОСОБА_5 не вмотивована, слідчий не залучив її до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілої та не допитав.

Просила скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 28.09.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000117 від 05.04.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилаючись на обставини викладені в ній, просила скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 та прокурор Кіцманської місцевої прокуратури у судове засідання не з`явилися, належно повідомлені про місце, день та годину слухання скарги, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши скаргу, дійшов висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею установлено, що 05.04.2018 року до ЄРДР за №0000117 внесено відомості про злочин, передбачений ст.356 КК України, а саме про те, що 04.04.2018 року о 13.45 год. поштою з ГУНП в Чернівецькій області надійшла карта обліку відвідувачів по зверненню ОСОБА_3 , 1980 року народження, жительки с. Мигове про те, що 29.03.2018 року біля 13.00 год. сусід ОСОБА_6 , 1965 року народження, житель АДРЕСА_1 , перебуваючи на території її господарства вчинив самоправство стосовно майна ОСОБА_3 , тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином.

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 28.09.2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000117 від 28.09.2018 року закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України.

Відомостей про направлення оскаржуваної постанови ОСОБА_3 слідчим не надано.

Копію зазначеної постанови заявник ОСОБА_3 отримала 21.10.2019 року, скаргу подано до суду 22.10.2019 року, тобто скарга подана в межах строку, передбаченого ст.304 КПК України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У ч.1 ст.92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:

1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.1 ст.284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Слідчим суддею установлено, що слідчий СВ Вижницького ВП ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000117 від 05.04.2018 року жодних слідчих дій не проводив. Доказів протилежного слідчому судді не надано.

Тому постанова від 28.09.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000117 від 05.04.2018 року є формальною та невмотивованою.

Статтею 40 ч.1 КПК України встановлено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Таким чином, вважаю, що скарга обґрунтована і підлягає до задоволення, а матеріали кримінального провадження підлягають направленню прокурору для організації досудового розслідування.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 28.09.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 05.04.2018 року скасувати.

Копію ухвали направити прокурору Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області для організації досудового розслідування у встановлені законом строки.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1