ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/305/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНСС: 705/813/18 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Фурманка Уманського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено рахувати з 26.01.2018 та зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 3 003, 88 грн.
В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
За даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 27.09.2014 близько 16 години 20 хвилин поблизу с. Шарин Уманського району Черкаської області на 225 км + 100 м автодороги Київ Одеса Черкаської області, в порушення вимог п.п. 2.1 а), 2.9 а), 31.4.5 а) Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував мотоциклом «Днепр МТ 9» кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 на який був самовільно встановлений реєстраційний номер НОМЕР_3 від мотоцикла «ІЖ», експлуатація якого була заборонена, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху України, неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, в момент виявлення перешкоди для його руху у вигляді напівпричепу «VAN HOOL» реєстраційний номер НОМЕР_4 у складі з тягачем «DAF XF 95.530», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зупинився з правого краю проїзної частини, не зменшив швидкість керованого ним мотоцикла, а при необхідності не зупинився, після чого не дотримуючись безпечного інтервалу для безпечного об`їзду вище вказаної перешкоди здійснив наїзд на задню частину напівпричепу «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_4 у складі з тягачем «DAF XF 95.530», реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири мотоцикла «Днепр МТ 9» кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 : ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.10.2014 № 456 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що ускладнилась розвитком набряку та дислокацією головного мозку від яких настала смерть, та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя знаходиться в причинному зв`язку зі смертю; ОСОБА_11 , 2010 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи від 29.10.2014 № 457 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забої правої та лівої легені, садно живота, садна правої руки, рвано-скальпована рана правого стегна та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та знаходиться в причинному зв`язку зі смертю; ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 29.10.2014 № 458 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми, забої правої та лівої легені, садно живота, садна правої руки, рвано-скальпована рана правого стегна та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та знаходиться в причинному зв`язку зі смертю.
Порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту водієм мотоцикла «Днепр МТ 9» кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 ОСОБА_13 , а саме вимог п.п. 2.1 а), 2.3 б), 2.9 а), 12.3, 13.3 та 31.4.5 а) Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості, просить, дослідивши висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_7 та характеризуючи його дані, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі.
Прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, посилаючись на роз`яснення Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2004, зазначає про те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі враховано те, що він вчинив злочин, за який законом передбачено максимальне покарання у виді 10 років позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, цілком усвідомлюючи свій фізіологічний стан, діючи самовпевнено, фактично передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, сів за кермо після вживання алкогольних напоїв, піддаючи тим самим ризику, як своє життя, так і життя інших осіб, у результаті чого загинуло двоє дорослих людей та дитина 2010 року народження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його.
При цьому, апелянт просить врахувати його щире каяття та стан здоров`я, яке погіршилося через умови утримання під вартою та необхідність спеціального лікування.
Зокрема, зазначає, що в наслідок ДТП він також отримав черепно-мозкову травму і два роки знаходився між життям і смертю. При цьому його мати перенесла декілька мікроінсультів і після чергового нападу померла.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засіданні не з`явились потерпілі ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги обвинуваченого та залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора в підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши характеризуючи дані на обвинуваченого та докази в межах, заявлених прокурором, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 до задоволення не належать.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим та ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального, і кримінального процесуального закону.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2019 цілком відповідає.

Зокрема, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримана.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, колегія суддів вважає правильною.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги сторони захисту та обвинувачення колегія суддів виходить з тих міркувань, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, зокрема, апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, який характеризується формально позитивно, позицію потерпілих, які в ході судового розгляду заявили про відсутність, на даний час, претензій до обвинуваченого, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставиною, що його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами і без застосування положень ст. 69 КК України.

При цьому, колегія суддів цілком погоджується з визначеним судом першої інстанції терміном, на який належить ізолювати ОСОБА_7 від суспільства та призначеним строком додаткового обов`язкового покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема загибелі трьох людей, поведінки обвинуваченого одразу після його вчинення, та вірогідності вчинення ним повторного злочину, не вбачаючи підстав для його пом`якшення, як того просить сторона захисту.

Зокрема, обставини, на які посилається обвинувачений і які, на його думку, мають бути враховані судом апеляійної інстанції для пом`якшення призначеного йому покарання, в повній мірі були враховані судом першої інстанції, що знайшло своє об`єктивне відображення в мотивувальній частині обвинувального вироку.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого, то вказана обставина, з урахуванням встановлених судом першої інстанції даних, не зменшує ступіню суспільної небезпечності вчиненого і не дає підстав для призначення менш суворого покарання.

При цьому, колегією суддів враховується, що даних про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі матеріали кримінального провадження не містять і стороною захисту не надано.

Обставини, на які посилається прокурор в обгрунтування призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, були предметом оцінки судом першої інстанції, цілком враховані при призначенні останньому покарання та, на думку колегії суддів, не свідчать про можливість погіршення його стагновища по відношенню до оскаржуваного судового рішення.

На думку суду апеляційної інстанції, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді