УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника особи, у володінні якої знаходиться майно адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №120 170 000 000 013 68 від 04.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва 11.05.2019 року надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №120 170 000 000 013 68 від 04.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме:

-квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), що на праві власності належить ТОВ «Аудиторська Фірма «АУДИТ-УПРАВЛІННЯ - АНАЛІЗ» (код за );

-на машиномісця за адресою: місто Київ, вулиця Сікорського Ігоря авіаконструктора, 1-В, гараж 125 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), що на праві власності належить ТОВ «Аудиторська Фірма «АУДИТ-УПРАВЛІННЯ - АНАЛІЗ» (код за );

-на будинку №139 б по вулиці Грибоєдова в місті Шахтарськ Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53), що на праві власності належить ТОВ «Фінансові системи бізнесу» ();

-на 99/100 частки АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53), що на праві власності належить ТОВ «Фінансові системи бізнесу» ();

-на 32/100 частки будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53), що на праві власності належить ТОВ «Фінансові системи бізнесу» ();

-на 1/100 частки будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53), що на праві власності належить ОСОБА_5 ;

-на корпоративні права ТОВ «Аудиторська Фірма «АУДИТ-УПРАВЛІННЯ - АНАЛІЗ» (код ЄДРПОУ:6252963) та ТОВ «Фінансові системи бізнесу» (), що зареєстровані за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Первомайська, 12, засновником, директором та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) є ОСОБА_5 (адреса засновника: АДРЕСА_3 ).

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001368 від 04.10.2017 внесеному в ЄРДР за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі наказу №12 (по особовому складу) від 12.04.2012 року ОСОБА_6 призначено на посаду Голови Правління АБ «УКООПСПІЛКА», тобто ОСОБА_6 , в силу займаної посади та нормованого об`єму повноважень був службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому відповідно до ст. 18 Кримінального Кодексу України являвся службовою особою.

На початку листопада 2013 року, більш точну дату на даний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, перебуваючи в м. Києві, маючи злочинний умисел, шляхом зловживання службовим становищем, вирішив розтратити кошти «АБ «УКООПСПІЛКА», в особливо великих розмірах.

З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_6 , маючи досвід роботи в банківських установах, займаючи посаду Голови правління Банку та усвідомлюючи свій обов`язок ефективно управляти активами і пасивами банку, підтримувати ліквідність банку на належному рівні, а також здійснювати беззбитковість здійснюваних банком операцій, діючи всупереч вимогам Положенням про порядок надання Банком кредитів юридичним особам, затвердженого протоколом від 25.06.2013 року №25/2, які ОСОБА_6 достеменно відомі, всупереч вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність», яким визначено основні принципи кредитування та вимоги щодо дій керівників банків, та не маючи належно оформлених і підписаних протоколів засідань кредитного комітету з питання проведення рішення на проведення кредитних операцій, і вступу відповідних протоколів в чинність відповідно до вимог Положенням про кредитний комітет затвердженого протоколом від 26.06.2012 №18, які останньому достовірно відомі, Банк - в особі Голови Правління ОСОБА_6 уклав з Позичальником - ТОВ «Транссинтез XXI» кредитний договір від 19.11.2013 №24/2013 (м. Київ), предметом якого є надання Банком Позичальнику, за умови наявності власних кредитних ресурсів, кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії зі встановленням ліміту у сумі 300 000 дол. США, з кінцевим терміном повернення кредиту - не пізніше 19.02.2014 року. А також згідно договорів про внесення змін до вказаного кредитного договору (від 19.11.2013 №24/013): договір №1 від 02.12.2013 укладений Головою Правління Банку ОСОБА_6 та Позичальником - ТОВ «Транссинтез XXI» яким внесені зміни в кредитний договір, зокрема ліміт кредитування замінено - у розмірі 860 000 дол. США; договір №2 від 06.12.2013 укладений Головою Правління Банку ОСОБА_6 та Позичальником - ТОВ «Транссинтез XXI» яким внесені зміни в кредитний договір, зокрема ліміт кредитування замінено -у розмірі 1 209 310,55 дол. США.

ОСОБА_6 , маючи умисел та діючи з корисливих мотивів направлених на розтрату чужого майна, підписав розпорядження від 19.11.2013 року, 02.12.2013 року, 05.12.2013 року, 06.12.2013 року на видачу ТОВ «Транссинтез XXI» кредитних коштів, у зв`язку з якими 19.11.2013 року, 02.12.2013 року, 05.12.2013 року, 06.12.2013 року були видані ТОВ «Транссинтез XXI» кредитні грошові кошти в загальній сумі 1 209 310,55 доларів США, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку НОМЕР_1 Банку на поточний рахунок НОМЕР_2 юридичної особи та подальшим перерахуванням коштів за межі України з посиланням на Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №24/2013 від 19.11.2013 року.

У результаті чого ТОВ «Транссинтез XXI» не маючи права на отримання кредитних коштів, перерахували їх на рахунок не резидента, без мети ввезення товару на територію України, а лише для маскування виведення коштів, так як імпортний контракт щодо поставки товару, залишився без виконання.

Таким чином, Голова правління Банку ОСОБА_6 діючи умисно, шляхом зловживанням службовим становищем, розтратив кошти АБ «УКООПСПІЛКА, за результатами проведених операцій, які крім іншого, стали підставою «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКООПСПІЛКА» до категорії неплатоспроможних» відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 39 від 22.01.2015, та як наслідок, прийняття 22.01.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 12 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АБ «УКООПСПІЛКА».

Постановою Правління Національного банку України № 264 від 22.04.2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації

АБ «УКООПСПІЛКА», яку розпочато 23.04.2015 на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 83.

У результаті виконаних дій Голова Правління Банку ОСОБА_6 , шляхом зловживанням службовим становищем, розтратив кошти АБ «УКООПСПІЛКА», спричинивши істотну шкоду (збитки) на суму 32 605 755,00 грн., що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром.

25.04.2019 року слідчим СУ ГУ НП у м. Києві за погодженням з прокурором прокуратури міста Києва, повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області, громадянину України, українцю, який має базову вищу економічну освіту, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Орган досудового розслідування зазначає, що, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в учиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за які передбачено найтяжче покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна та збитки в кримінальному проваджені не відшкодовані, у зв`язку з чим просить належить накласти арешт на майно його дружини ОСОБА_5 , яка, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є засновником ТОВ «Фінансові системи бізнесу» та є засновником, директором та кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ «Аудиторська Фірма «АУДИТ-УПРАВЛІННЯ АННАЛІЗ».

Крім того, згідно інформаційних довідок №166135746, №166135746 від 10.05.2019 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) та машиномісце розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) - на праві власності належить ТОВ «Аудиторська Фірма «АУДИТ-УПРАВЛІННЯ АННАЛІЗ ().

Також згідно інформаційних довідок №166135703, №166135705, №166135710 від 10.05.2019 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53), 99/100 частки спільно часткової будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53) та 32/100 частки спільно часткової будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53) - на праві власності належить ТОВ «Фінансові системи бізнесу» ( ).

Згідно інформаційної довідки №166135628 від 10.05.2019 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 1/100 частки будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53) - на праві власності належить ОСОБА_5 .

Враховуючи, що листом Голосіївської районної у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві вих.. № 2176/17.3-07 від 24.04.2019 року встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області № 273 від 23.11.1991 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають у офіційному шлюбі по теперішній час та відповідно до ст. 60 Сімейного Кодекс України, прокурор просить накласти арешт на майно дружини підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Представник особи, у володінні якої знаходиться майно адвокат ОСОБА_4 заперечував з приводу накладення арешту на майно ОСОБА_7 , оскільки вона не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, захід забезпечення, який просить застосувати прокурор, може порушити її законні права, прокурором не надано доказів, що вказане майно придбано за кошти здобуті злочинним шляхом.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, дослідивши його матеріали, дійшла висновку про таке.

З клопотання вбачається, що прокурор ставить перед слідчим суддею питання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 - дружини ОСОБА_6 , якому у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 191 КК України, а також на майно та корпоративні права юридичних осіб, де ОСОБА_5 є засновником, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).
Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на мирне володіння майном має бути законним.
Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється кримінальне провадження та в межах якого подано клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для відмови в задоволенні клопотання, з огляду на те, що прокурор просить накласти арешт на майно, яке належить дружині підозрюваного ОСОБА_5 та майно і корпоративні права юридичних осіб, де остання є засновником, з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди.

Посилання прокурора на положення ст. 60 СК України стосовно режиму набуття права спільної сумісної власності подружжям, не заслуговує на увагу, оскільки відсутні будь-які докази, що майно, про яке йдеться в клопотанні придбано за спільні кошти подружжя.

Крім іншого, положеннями п.п. 1, 2 ч.2 ст. 170 КПК України, передбачена можливість накладення арешту на майно третіх осіб з метою забезпечення речових доказів або спеціальної конфіскації, проте прокурор такої мети в клопотанні не водив, що виключає можливість накладення арешту на майно з метою, яка не була зазначена в клопотанні.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №120 170 000 000 013 68 від 04.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1