Дата документу 23.10.2019 Справа № 554/950/19
Єдиний унікальний номер справи: №554/950/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2019 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, -

В С Т А Н О В И В :
У провадженні слідчого Територіального управління ДБР у місті Полтаві ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження №0000013 від 20.12.2018, за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 Кримінального Кодексу України.

Вказані матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно моєї заяви від 03.12.2018.

Згідно з витягом з ЕРДР матеріалів кримінального провадження №0000013 від 20.12.2018 встановлено, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , про те, що 30.11.2016 слідчими прокуратури Харківської області здійснено фальсифікацію протоколів проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за №0001048, внаслідок чого ОСОБА_5 повідомили про підозру у вчиненні злочину та у подальшому кримінальне провадження направили до суду із обвинувальним актом за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України, чим вчинили службове підроблення документів і причинили шкоду інтересам ОСОБА_5 .

Зазначеним відомостям надана правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України.

Згідно з витягом з ЕРДР матеріалів кримінального провадження №0000014 від 20.12.2018 встановлено, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , про те, що 30.11.2016 слідчими прокуратури Харківської області здійснено фальсифікацію протоколів проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за №0001048, внаслідок чого ОСОБА_5 повідомили про підозру у вчиненні злочину та у подальшому кримінальне провадження направили до суду із обвинувальним актом за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України, чим вчинили перевищення службових повноважень і причинили шкоду інтересам ОСОБА_5 .

Зазначеним відомостям надана правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.365 КК України.

В подальшому вищевказані матеріали кримінальних проваджень №0000013 та №0000014 було об`єднано в одне кримінальне провадження №0000013.

28.12.2018 слідчим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 мене було визнано потерпілим по кримінальному провадженню та допитано в якості потерпілого.

Під час допиту мене в якості потерпілого, я як і в своїй поданій заяві про злочин, повідомив, що 30.11.2016 слідчими прокуратури Харківської області за фактом перевищення службових повноважень із застосуванням фізичного насильства працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви ОСОБА_6 розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Під час проведення досудового розслідування, ОСОБА_6 було неодноразово допитано в якості потерпілого, а в подальшому в якості свідка.

Незважаючи на те, що згідно заяви ОСОБА_6 , яка стала підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлялось, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження на посту ІНФОРМАЦІЯ_3 , невстановленими працівниками поліції, під час допиту в якості потерпілого, користуючись родинними зв`язками з працівниками прокуратури Харківської області, останній надав завідомо неправдиві свідчення щодо мене та ОСОБА_7 .

Протокол допиту ОСОБА_6 в якості потерпілого сфальсифікований слідчими прокуратури Харківської області, в зв`язку з тим, що останнього взагалі під час складання зазначеної слідчої дії в м.Харкові не було. Як мені стало достовірно відомо ОСОБА_6 під час нібито його допиту перебував в м.Києві.

Крім того, мені стало відомо, що ОСОБА_6 взагалі не перебував на жодній слідчій дії, які були складені слідчими прокуратури Харківської області. Тобто, усі наявні протоколи були сфальсифіковані відносно мене та ОСОБА_7

28.12.2016 на підставі сфальсифікованих слідчих дій, мені та ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

18.02.2017 обвинувальний акт відносно мене та ОСОБА_7 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В зв`язку з чим вважаю, що в діях посадових осіб прокуратури Харківської області вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.365 ч.1 КК України - перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваними законом правам, інтересам окремих громадян, та ст.366 ч.1 КК України складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, про що і звернувся з заявою про злочин до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 28.12.2018 мною до слідчого було подано клопотання про проведення слідчих дій, а саме про звернення з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, з правом її вилучення, відповідно до вимог ст. ст. 40,131,132,159-164 КПК України, яке було задоволено.

Згідно з наданими мною до клопотання копіями слідчих дій проведених за участю ОСОБА_6 під час кримінального провадження №0001048, встановлено, що останній користується оператором мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » мобільним номером НОМЕР_1 . Також в зазначених копіях слідчих дій встановлено, що слідчі дій посадовими особами прокуратури Харківської області проводились за участю ОСОБА_6 в приміщенні прокуратури Харківської області, за адресою: АДРЕСА_1 у наступні дні: 30.11.2016, 27.12.2016 та 06.02.2017.

Однак, станом на 07.02.2018 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження мною було встановлено, що слідчим не проведено жодної слідчої дії спрямованої на задоволення поданого мною клопотання.

07.02.2018 за моїм клопотанням слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави внесена ухвала, про надання мені тимчасового доступу до інформації яка містить охоронювану законом таємницю, а саме:

інформацію про міжнародні ідентифікатори мобільного обладнання (ІМЕІ), який працював з номерами мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_1 , у період з 08:00 до 18:00 у наступні дні: 30.11.2016, 27.12.2016 та 06.02.2017, телефонного оператора телефонної мережі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за адресою: АДРЕСА_2 .

інформації про телефоні зв`язки, їх тривалість, маршрути передання, SMS-повідомлення та грошові перекази, із зазначенням номерів телефонів та номерів IMEI мобільних терміналів, з прив`язкою до базових станцій оператора та їх розшифровкою, з зазначенням місця знаходження (адреса базової станції), які здійснювались з номерів мобільного оператора та працювали з номерами оператора « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_1 , у період з 08:00 до 18:00 у наступні дні: 30.11.2016, 27.12.2016 та 06.02.2017, телефонного оператора телефонної мережі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за адресою: АДРЕСА_2 ;

08.02.2019 мною було отримано тимчасовий доступ до інформації за номером оператора « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_1 , у період з 08:00 до 18:00 у наступні дні: 30.11.2016, 27.12.2016 та 06.02.2017.

Згідно з роздруківками за номером оператора « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_1 , встановлено, що абонент власник ОСОБА_6 , перебував у м.Києві, на протязі усього дня 30.11.2016.

Відповідно до протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_6 від 30.11.2016, складеного з 12 години 00 хвилин до 12 години 40 хвилин, по кримінальному провадженню №0001048, останній перебував на допиті, у приміщенні кабінету №39 прокуратури Харківської області.

Згідно з копію розширеного витягу по кримінальному провадженню №0001048 від 30.11.2016, встановлено, що вказане кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань користувачем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 об 12 годині 29 хвилин 08 секунд, прийнято слідчим ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 об 12 годині 34 хвилин.

Тобто, нібито допит в якості потерпілого ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001048 від 30.11.2016, проведений, до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А в самому протоколі допиту ОСОБА_6 в графі час допиту, внесені явні зміни.

Відповідно до ст.2 КПК України передбачено швидке, повне та неупереджене розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно вимог ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ст.56 КПК України, передбачає права потерпілого:

1. Протягом кримінального провадження потерпілий має право:

1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом;

2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування;

3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;

4) заявляти відводи та клопотання;

5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла;

6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати;

7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом;

8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг;

9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження;

10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом;

11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;

12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);

13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом;

14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

2. Під час досудового розслідування потерпілий має право:

1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим;

2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;

3) подавати докази на підтвердження своєї заяви;

4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі;

5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

3. Під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право:

1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;

2) брати участь у судовому провадженні;

3) брати участь у безпосередній перевірці доказів;

4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення;

5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді;

7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

4. На всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до пункту 3 ч.ч.1, 2 ст.56 КПК, потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду на підтвердження своєї заяви.

Згідно з Главою 4 КПК України, затверджено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

Відповідно до ст. 91 КПК України, передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, згідно з ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

2. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

17.05.2019 мною, як потерпілим, з дотриманням вимог ст.ст.55, 56, 93, 220 було подане клопотання до слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про проведення ряду слідчих дій.

21.06.2019 слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволені поданого мною клопотання про проведення слідчих дій.

17.09.2019 слідчим суддею Октябрьского районного суду ОСОБА_1 під час розгляду скарги (справа №554/950/19, провадження №1-кс/554/9661/2019), відповідно до вимог ст.303-306 КПК України, винесено ухвалу згідно з якою, мою скаргу задоволено частково. Постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 21.05.2019 про відмову у задоволені клопотання про проведення слідчих дій скасовано та зобов`язано слідчого повторно розглянути зазначене клопотання.

08.10.2019 мені по пошті надійшов лист від 02.10.2019 за №М-5991/02-1, в якому повідомлено, що слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 розглянута ухвалу суду та моє клопотання, та винесено вмотивовану постанову про відмову у задоволені клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.

Згідно ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження.

Згідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

При наявності в матеріалах кримінального провадження даних документів орган досудового розслідування зможе провести ряд слідчих-розшукових та процесуальних дій, у т.ч. при наявності підстав призначити почеркознавчу експертизу, належним чином провести допити свідків, оскільки наявність документів надасть можливість сформувати питання, які будуть направлені на встановлення всіх обставин події.

Крім того, вилучення оригіналів документів не дасть змоги їх знищення посадовими особами після проведення окремих слідчих-розшукових дій.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що факт внесення недостовірної інформації до протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_6 від 30.11.2016 буде використано як доказ, тому вона має суттєве значення для встановлення суттєвих обставин у кримінальному проваджені.

Наявність доступу до зазначеної інформації та її вилучення, надасть органу досудового розслідування можливість проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, що допоможуть встановити або спростувати причетність осіб до вчинених злочинів.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення такої інформації, розгляд даного клопотання необхідно проводити без виклику представника прокуратури Харківської області, у володінні якого знаходиться інформація, на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України.

Крім того, потерпілим використані усі можливості передбачені КПК України, щодо збирання доказів, передбачених ст.ст. 2, 3, 55, 56, 93, 159, 160-165, 220, 303-306.

Однією з основних засад кримінального провадження є закріплений у п.14 ч.1 ст.7 та ст. 21 КПК України доступ до правосуддя, що передбачає право на справедливий судовий розгляд і доступ до правосуддя кожному, зокрема і потерпілому, у кримінальному провадженні незалежно від форми обвинувачення.

При цьому для справедливого судового розгляду і прийняття справедливого судового рішення важлива активна процесуальна діяльність потерпілого як учасника кримінального провадження, якого буде стосуватися цей судовий розгляд, не лише в судовому провадженні, але й під час досудового розслідування. Тому забезпечення доступу до правосуддя передбачає необхідність обґрунтованого і своєчасного залучення потерпілого до провадження, роз`яснення йому процесуальних прав і забезпечення можливості їх реалізації шляхом активної участі у з`ясуванні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і мають значення для ухвалення справедливого процесуального рішення.
Отже, забезпечення доступу до правосуддя має здійснюватися на всіх стадіях кримінального провадження. На кожній стадії мають бути роз`яснені права кожному учаснику провадження і надано можливість для їх реалізації. Слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, слідчий суддя, суд, виходячи із завдань кримінального провадження, встановлених у ст.2 КПК України, повинні забезпечити швидке, повне і неупереджене досудове розслідування і судовий розгляд.
Вказана позиція відображена в Постанові Верховного суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/6142/15-к, провадження №51-1348 км 18) від 20 грудня 2018 року.
Беручи до уваги викладене вище, а також неможливість отримати відомості в інший спосіб, та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно отримати тимчасовий доступ до зазначеної інформації, яка перебуває у володінні відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання потерпілий не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду потерпілий подав заяву про розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ч.1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч.1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Слідчий суддя, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, та інші письмові докази, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню. Сторона обвинувачення довела наявність достатніх підстав вважати, що вказані документи, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; відомості, які містяться у вказаних документах, можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні. Іншими способами неможливо довести обставини, які передбачається довести за допомогою зазначених документів.

Керуючись ст. ст. 159-166 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Надати потерпілому ОСОБА_5 , право тимчасового доступу та вилучення оригіналу протоколу допита потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м.Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , проведеного 30.11.2016 по кримінальному провадженню №0001048, який перебуває у прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1