печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 захисників ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження № 0001099, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва звернувся заступник начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 з клопотанням, погодженим заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 205, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0001099 від 14.11.2014.

Обґрунтовуючи подане клопотання сторона обвинувачення вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за участі у складі групи слідчих слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України під процесуальним керівництвом прокурорів вказаного управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001099 від 14.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 205, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України, суть якої на переконання сторони обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_10 , в серпні 2016 року, зловживаючи довірою ОСОБА_11 , використовуючи завідомо підроблені документи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення, та вводячи в оману приватного нотаріуса ОСОБА_12 , перебуваючи в офісному приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_13 , по АДРЕСА_1 шахрайським шляхом заволодів нерухомим майно ОСОБА_11 а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , площею 264 кв.м. та земельною ділянкою, кадастровий номер :79:005:0013, площею 0,0936 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , ринкова вартість якого на момент вчинення злочину 14.06.2016 становила 9 667 031 грн., що більше ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тому згідно із приміткою 1 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром. Крім цього, ОСОБА_14 організував підроблення офіційних документів, а саме довідки форми 3 Голосіївського сервісного центру по роботі з споживачами Комунального концерну «центр комунального сервісу» від 03.08.2016 № 68, яка за формою відповідала її оригіналу, до якої було внесено завідомо неправдиві відомості про те, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , жодна особа не зареєстрована, а ОСОБА_15 .Точиловський є його власником.

Також, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_16 в серпні 2016 року з метою прикриття незаконної діяльності, за адресою: АДРЕСА_3 , заснували Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріксос ЛТД» , прийняли рішення про формування його статутного капіталу, розподіл його часток, підписання та затвердження статуту цього Товариства, призначення його директора.

Окрім цього, 04.08.2016 ОСОБА_14 за пособництва ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , використовуючи завідомо підроблені документи і створене фіктивне підприємство ТОВ «Ріксос ЛТД» вчинив правочин з майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, загальна вартість якого становить понад 9,6 млн. грн., що є великим розміром.

При цьому, як вказує в клопотанні сторона обвинувачення застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 обумовлюється необхідністю запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати та спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а відтак інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки останнього. Крім цього зазначили, що ОСОБА_14 є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні та відносно нього застосовано запобіжний захід у виді застави покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, однак такий запобіжний захід належним чином не забезпечує виконання обов`язків підозрюваним

ОСОБА_18 судовому засіданні прокурор клопотання підтримали посилаючись на викладені в ньому доводи, просили клопотання задовольнити, при цьому зазначили про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі не менше 9 607 912 грн., оскільки менший розмір застави, на їх думку не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а такий розмір не є завідомо непомірним для нього, оскільки ОСОБА_14 є заможною людиною, в нього у власності є 18 об`єктів нерухомості, за 2017 рік ОСОБА_14 задекларував отримані прибутки понад 20 млн. грн., що вказує на можливість внесення останнім такого розміру застави.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечили проти доводів клопотання, вказали на необґрунтованість підозри ОСОБА_9 Категорично заперечили з приводу наявності умислу в ОСОБА_6 та заволодіння майном ОСОБА_11 в шахрайський спосіб, зазначили про законну реалізацію прав ОСОБА_6 як іпотекодержателя на набуття права власності на іпотечне майно внаслідок неналежного виконання ОСОБА_11 умов договору позики, забезпеченого іпотекою.

Також сторона захисту зазначила, що органами досудового розслідування 5 разів подавалось клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та жодного разу таке клопотання не було задоволено. Дійсно відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави, та всі обов`язки покладені на нього він виконує сумлінно. Щоразу з`являється до прокурора в дні, визначені відповідним графіком та жодним чином не впливає на хід досудових розслідувань відносно нього. Також вказали на грубі порушення права ОСОБА_6 на захист при отриманні письмового повідомлення про підозру, оскільки та не була вручена на мові, якою вільно володіє ОСОБА_14 . Заперечення надали в письмовому виді, які долучені до матеріалів справи. Просили в задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання про застосування запобіжного заходу, матеріали, які додатково надані як стороною захисту так і стороною обвинувачення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З положень вказаної статті в сукупності з принципом кримінального провадження, закріпленому в ст. 22 КПК України змагальності сторін, випливає, що обов`язок доведення всіх обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України лежить виключно на прокурору.

Так, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, ОСОБА_14 є підозрюваним в кримінальному провадженні № 0001099 від 14.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України.

При цьому, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження містяться у долученому до матеріалах клопотання: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.08.2016, копії договору позики грошових коштів від 09.12.2014, укладеному між ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ; договорі іпотеки від 09.12.2014, укладеному між ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ; вимозі ОСОБА_19 про усунення порушень від 14.04.2016, складеною на адресу ОСОБА_11 ; рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ОСОБА_19 , адресованого ОСОБА_11 ; висновку почеркознавчої експертизи від 26.09.2016 № 1147/тдд, згідно з яким запис і підпис від імені ОСОБА_11 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення виконаний не ОСОБА_11 , а іншою особою; заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданою ОСОБА_15 .Точиловським 14.06.2019 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2016 № 61538244, згідно з яким ОСОБА_10 є власником земельної ділянки по вул. Богунська, 30, у м. Києві; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2016 № 615375804, згідно з яким ОСОБА_10 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 19.10.2016, протоколі загальних зборів ТОВ «Ріксос ЛТД» від 03.08.2016 № 1, додатку № 1 до протоколу загальних зборів ТОВ «Ріксос ЛТД» від 03.08.2016 № 1 і акті приймання-передачі, згідно із якими ОСОБА_10 передав до статутного капіталу Товариства об`єкти нерухомого майна, наказі№ 1 від 04.08.2016, відповідно до якого ОСОБА_16 призначено на посаду директора ТОВ «Ріксос ЛТД»; витязі з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким 04.08.2016 проведено державну реєстрацію ТОВ «Ріксос ЛТД»; статуті ТОВ «Ріксос ЛТД», підписаним особисто А.Точиловським і ОСОБА_16 ; протоколі загальних зборів ТОВ «Ріксос ЛТД» від 04.08.2016 № 4, згідно з яким А.Точиловським і ОСОБА_16 прийнято рішення про відчуження об`єктів нерухомого майна, належного Товариству; інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2016, згідно з якою з яким ТОВ «Ріксос ЛТД» є власником житлового будинку по вул. Богунська, 30, у м. Києві; інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2016, згідно з якою з яким ТОВ «Ріксос ЛТД» є власником земельної ділянки по вул. Богунська, 30, у м. Києві; довідці про балансову вартість від 04.08.2016 № 1, виданою директором ТОВ «Ріксос ЛТД» ОСОБА_20 ; довідці форми № 3 комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 23.08.2016 № 68, яка містить неправдиві відомості; протоколах допитів свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , договорі купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 04.08.2016, укладеним між ТОВ «Ріксос ЛТД» в особі директора ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ; інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2016, згідно з якою з яким ОСОБА_17 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 ; договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 04.08.2016, укладеному між ТОВ «Ріксос ЛТД» в особі директора ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ; інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.2016, згідно з якою ОСОБА_17 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; протоколом допиту як свідка приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_23 від 21.02.2019, висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, згідно з яким встановлено порушення під час реєстраційних дій, вчинених щодо нерухомого майна ОСОБА_11 ; висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 15.04.2019 № 13-3/58; висновку судової оціночно-земельної експертизи від 15.04.2019 № 13-3/57, та які вказують на наявність в діях ОСОБА_6 ознак інкримінованих йому стороною обвинувачення діянь.

При цьому, щодо доводів сторони захисту з приводу відсутності обґрунтованої підозри щодо наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України як наслідок наявності цивільно-правових відносин та відсутності в ОСОБА_6 умислу на привласнення майна ОСОБА_24 шахрайським способом в момент його заволодіння, слід зазначити наступне.

Так, наявність цивільно-правових відносин та зобов`язань за відповідними цивільно-правовими договорами не виключає можливості наявності ознак злочину та здійснення досудового розслідування за певними фактами. Вказані обставини за наявності на те підстав підлягають оцінці разом з іншими доказами у кримінальному провадженні при вирішенні питання про наявність складу злочину в діях особи, наявність підстав для її обвинувачення та постановлення вироку у справі, а відтак не можуть бути прийняті слідчим суддею як доводи на відсутність даних щодо обґрунтованості підозри за обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, що викладені в ній.

Між тим, слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту з приводу грубого порушення права ОСОБА_6 на захист під час отримання письмового повідомлення про підозру, оскільки як вже встановлено в судовому засіданні та, зважаючи на те, що ОСОБА_14 вже є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні, є достовірно відомо стороні обвинувачення, ОСОБА_14 має подвійне громадянство Республіки Молдови та Федеративної Республіки Німеччини і посвідку на постійне проживання в Україні. В повній мірі, для розуміння суті підозри, українською мовою не володіє.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Однак, письмове повідомлення ОСОБА_9 про підозру вручено українською мовою, а не мовою, якою він вільно володіє, перший його допит здійснено за відсутності перекладача, а відтак дії сторони обвинувачення, суд у відповідності до положень ч. 2 ст. 87 КПК України зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод всі подальші процесуальні дії сторони обвинувачення відносно ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні.

По суті доводів сторони обвинувачення щодо застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 як наслідок наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слід зазначити наступне.

Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.

Доводи прокурора проте, що підозрюваний особисто та через інших осіб може в майбутньому завадити виконанню процесуальних рішень по справі, а також впливати на свідків, очевидно, не є індивідуальним обґрунтуванням законності застосування тримання під вартою відповідно до конкретних фактів справи, чого вимагає Європейський суд з прав людини.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nesta v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74).

Доводи прокурора про безумовну наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внаслідок повідомлення нової підозри в новому кримінальному провадженні, не можуть бути прийняті судом. Оскільки дана обставина має правове значення при обранні запобіжного заходу згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості. При цьому, як вбачається зі змісту згаданих положень, повідомлення про іншу підозру має значення, якщо при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу по раніше повідомленій підозрі ризики по новій підозрі не забезпечені. Разом з тим, як вже зазначалось, на час розгляду даного клопотання ризики по раніше повідомленій підозрі вже забезпечені запобіжним заходом у вигляді застави, який слідчий суддя вважав достатнім для забезпечення дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Що стосується ризику втечі, на який посилається прокурор, слід зазначити, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 вже застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативним визначеним запобіжним заходом у виді застави, розмір якої внесено підозрюваним. Крім цього, на підозрюваного покладено ряд обов`язків, скарг на невиконання яких від прокурора в ході розгляду клопотання не надходило, а відтак застосування виняткового запобіжного заходу в даному випадку буде з іншою метою, ніж та, що передбачена пунктом 1 статті 5 Конвенції . (Аналогічна правова позиція висвітлена в рішеннях ЄСПЛ «Ладент проти Польщі», «Амбрушкевич проти Польщі»).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 205, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0001099 від 14.11.2014.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язок прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29 Конституції України, ст. ст. 7, 177, 182,183, 193, 309 КПК України, ст. 5, 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, слідчий суддя , -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження № 0001099 залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Проголошення повного тексту ухвали відбудеться 13-00 год. 04.06.2019 року.

Суддя ОСОБА_1