У Х В А Л А
іменем України
ун.№759/21834/19
пр.№1-кс/759/7651/19
"26" листопада 2019 р.

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м.Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008223 від 24.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м.Києві лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з клопотанням про накладення арешту на майно «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Святошинського УП ГУНП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0008223 від 24.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.11.2019 приблизно о 22 годині 30 хвилин поліцейськими по вулиці Кільцева дорога у місті Києві було зупинено автомобіль «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в салоні якого було виявлено та вилучено розфасовану речовину, яку останній зберігав з метою збуту.

25.11.2019 о 00 год 05 хв по 00 год 50 хв згідно з протоколом обшуку, під час обшуку в гр. ОСОБА_5 , було виявлено та подальшому вилучено, автомобіль марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 який на праві власності належить ОСОБА_5 .

В діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 307 КК України, а саме у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке відповідно до санкції даної статті карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що дані речі містять відомості про обставини вчиненого кримінального правопорушення та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або уникнення настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказані предмети та речі.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено. Оскілки вилученні речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадження, значення речових доказів, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено обґрунтованість даного клопотання.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м.Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008223 від 24.11.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно на автомобіль марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити місце зберігання на території Святошинського УП ГУНП у м.Києві, що за адресою: м.Київ, пр-т Перемоги, 109.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1