Справа №:755/5109/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2019 р. Слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого з ОВС четвертого СВ розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 14.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

в с т а н о в и л а:

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст. 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 163 КПК України.

Після отримання цього клопотання, згідно положень ст. 163 КПК України, слідчим суддею було призначено судове засідання для розгляду вказаного клопотання, однак у нього заявник не з`явився, про поважні причини неявки визначені ст. 138 вказаного Кодексу також не повідомив, а тому суд перейшов до розгляду клопотання з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 даного Кодексу у відсутність осіб, що не з`явилися та дослідивши надані матеріали, перевіривши подане клопотання на дотримання вимог КПК України, приходить до наступного.

Частина 1 статті 159 КПК України регламентує, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії.

Відповідно до ст. 160 КПК України, у клопотанні зазначаються у т.ч. підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні (ч. 3 ст. 163 КПК України).
З урахуванням того, що згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Разом з тим, додані ксерокопії матеріалів до даного клопотання не завірено належним чином, як наслідок не можливо говорити про доведення обставин визначених ч. 2 ст. 160, ч. 5 ст. 163 КПК, адже копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Так, Верховний Суд у справі № 160/7887/18 указав, що для аналізу цього типу питання слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти. Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.
Надання певних матеріалів, які жодним чином не завірено не можу указувати на виконання вимог ч. 54 ст. 132 КПК України, так як копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку, що відповідно указує на неподання слідчому судді доказів обставин, на які вони посилаються у клопотанні прокурор, слідчий.
Також, згідно орієнтирів окреслених Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п.п. 8, п. 2.5 Розділу 2 витягу з Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які ураховуються слідчим суддею виходячи з норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слідує, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення обставин, що має оцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання.

У той час, як з положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України вбачається, що до компетенції слідчого судді віднесено судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проводженні.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, уважає, що додані до звернення матеріали, не доводять собою обставин визначених ст.ст. 132, 160, 163 того ж Кодексу, що є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 159-166, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання слідчого з ОВС четвертого СВ розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 14.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя ОСОБА_1