постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
1 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 1-46/12
провадження № 51- 378км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_5 на вирок суду присяжних Ковпаківського районного суду м. Сум від 25 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0000055 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Сум,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком суду присяжних Ковпаківського районного суду м. Сум від 25 серпня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців;
- за ч. 4 ст. 152 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років;
- за ч. 3 ст. 153 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;
- за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК до довічного позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Його ж визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК та виправдано за недоведеністю вчинення ним цього злочину.
Вирішено питання про запобіжний захід, речові докази та процесуальні витрати.
Як установив суд, ОСОБА_5 2 березня 2011 року близько 01:00 на вул. Декабристів в м. Сумах, діючи повторно, відкрито зірвав з правої руки ОСОБА_10 жіночу сумочку в якій знаходився мобільний телефон «Нокіа 2760» вартістю 400 грн, грошові кошти в сумі 360 грн та інше майно, чим спричинив їй матеріальної шкоди на загальну суму 985 грн.
7 березня 2011 року упроміжок між 17:00 та 18:00 ОСОБА_5 , у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у квартирі потерпілої ОСОБА_11 в м. Сумах, погрожуючи останній ножем та усупереч її волі та бажанню, розуміючи, що ОСОБА_11 не може чинити йому опір, зґвалтував її, після чого, також погрожуючи їй ножем, усупереч волі потерпілої повторно насильно задовольнив із нею свою статеву пристрасть неприродним способом.
Щоб уникнути відповідальності за скоєне ОСОБА_5 вирішив вбити ОСОБА_11 . З цією метою, тримаючи останню ззаду рукою за шию, ОСОБА_5 змусив її дістати із шафи колготи, якими стиснув їй шию, штовхнув її на диван і утримував, поки потерпіла не перестала подавати ознаки життя.
Переглянувши цей вирок Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 28 листопада 2017 року залишив його без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді через допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення та потягли неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність .
На думку прокурора, суд апеляційної інстанції прийняв рішення без додержання вимог статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки залишив поза увагою та не спростував усіх доводів, наведених у апеляційних скаргах сторони захисту, в тому числі про ухвалення вироку незаконним складом суду, порушення права засудженого на захист під час судового розгляду та неповноту судового слідства, і обмежився лише цитуванням доказів зазначених у вироку районного суду.
Крім того вказує, що цей суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги прокурора без належного обґрунтування такого рішення, лише зазначивши в ухвалі про те, що питання про долю речових доказів може бути вирішено місцевим судом у порядку виконання вироку, а з позовом про стягнення заподіяної шкоди потерпіла ОСОБА_10 може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
Захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду через допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаних злочинів.
На думку захисника, при постановленні рішення суд апеляційної інстанції не спростував наведені в апеляційних скаргах сторони захисту доводи про ухвалення вироку незаконним складом суду, порушення права засудженого на захист під час судового розгляду, неповноту судового слідства та обмежився лише цитуванням доказів зазначених у вироку. Звертає увагу на те, що під час апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції залишив без задоволення клопотання сторони захисту про дослідження письмових доказів та допит свідків, не зазначивши жодних мотивів прийнятого рішення. Захисник вважає, що докази, які були покладені місцевим судом в основу вироку, здобуті з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону і належних та допустимих доказів, які би свідчили про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, стороною обвинувачення суду не надано.
Засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 в своїх касаційних скаргах, доводи яких є аналогічними, просять скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
На їхню думку, апеляційний суд у своєму рішенні не надав належної правової оцінки доводам апеляційних скарг сторони захисту про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені при розгляді справи судом першої інстанції, зокрема: про незаконний склад суду (суддя ОСОБА_12 , який входив у склад суду, складав присягу ще за часів Радянського Союзу і не всі присяжні брали участь у всіх судових засіданнях); порушення права засудженого на захист під час судового розгляду (29 липня 2015 року клопотання про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу було розглянуто судом без участі захисника ОСОБА_9 ), недопустимість доказів отриманих з істотним порушенням вимог КПК (застосування насильства з боку працівників міліції під час слідства). Також, засуджений та захисник ОСОБА_9 вважають, що незаперечних і допустимих доказів, які би свідчили про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих правопорушень органом досудового розслідування не здобуто та в матеріалах справи немає.
Позиція інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_5 касаційні скарги сторони захисту, а також касаційну скаргу прокурора підтримали.
Прокурор у задоволенні касаційних скарг сторони захисту заперечив, касаційну скаргу подану прокурором прокуратури нижчого рівня не підтримав та просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, при касаційному перегляді судових рішень колегія суддів виходить із обставин кримінального провадження встановлених судами першої та апеляційної інстанції, і не перевіряє ці судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість, вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Доводи наведені у касаційних скаргах сторони захисту та сторони обвинувачення є аналогічними тим доводам, що були викладені ними в апеляційних скаргах та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, на які цей суд надав умотивовані відповіді у своєму рішенні.
Відповідно до положень ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушенням.
Верховний Суд погоджується з висновком колегії суддів апеляційного суду, яка не вбачала підстав для повторного дослідження доказів, про що просила сторона захисту, оскільки судом присяжних ці докази було повністю досліджено та надано їм належну правову оцінку.
Згідно зі ст. 370 КПК законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час апеляційного перегляду вироку місцевого суду апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційних скарг встановив, що висновки суду присяжних про винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів зібраних у кримінальному провадженні.
Так, погоджуючись із правильністю висновків суду першої інстанції у вироку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, апеляційний суд ретельно проаналізував показання останнього надані ним в судовому засіданні під час судового розгляду, а також показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протокол огляду місця події від 11 березня 2011 року (т. 2, а.с. 69-103), протокол проведення слідчого експерименту від 12 березня 2011 року (т. 2, а.с. 120-143), висновки судово-медичних експертиз (т. 2, а.с. 180-184, 258, т. 3, а.с. 78-81), висновки судово-молекулярних, імунологічних та цитологічних експертиз (т. 3, а.с. 2-5, 21-23; т. 2, а.с. 224-228, 229-231), висновок судово-трасологічної експертизи (т. 2, а.с. 243-248), висновок судово-медичної (криміналістичної) експертизи (т. 3, а.с. 6-8), висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи (т. 4, а.с. 6-8).

Неспроможними є і доводи сторони захисту в касаційних скаргах про порушення районним судом права на захист ОСОБА_5 під час вирішення питання про продовження строку його тримання під вартою в судовому засіданні 29 липня 2015 року, яке розглядалося без участі захисника ОСОБА_9 , оскільки захист його інтересів у цьому судовому засіданні здійснював інший захисник адвокат ОСОБА_6 , з яким був укладений договір про надання правової допомоги.

Також, безпідставними є наведені в касаційних скаргах сторони захисту доводи про розгляд кримінального провадження незаконним складом суду, адже суддя ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, був призначений на займану посаду у встановленому порядку і є професійним суддею, що здійснює свої повноваження відповідно до вимог закону. Відсутність даних про прийняття цим суддею присяги жодним чином не ставить під сумнів законність його повноважень та правомірність його участі в складі суду при розгляді справи місцевим судом.
Наведені в касаційних скаргах засудженого та захисника ОСОБА_9 доводи про застосування працівниками міліції недозволених методів ведення слідства під час досудового розслідування були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і свого підтвердження не знайшли. Як вбачається з матеріалів провадження, за заявою ОСОБА_5 про застосування до нього насильства працівниками міліції прокуратурою Сумської області проводилась ретельна перевірка в ході якої наведені в ній останнім факти не підтвердилися, в зв`язку з чим постановою слідчого від 17 лютого 2014 року кримінальне провадження було закрите через відсутність в діях працівників міліції складу злочинів (т. 2 а.с. 152-157). Цю постанову ні ОСОБА_5 ні його захисники не оскаржували.
Верховний Суд не вбачає порушень та погоджується із позицією суду апеляційної інстанції про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора. Оскільки судом першої інстанції цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 не розглядався, то, відповідно, у суду апеляційної інстанції не було передбачених законом підстав (з урахуванням вимог ст. 404 КПК) для його повторного вирішення та розв`язання по суті, що жодним чином не впливає на законні права потерпілої, яка не позбавлена можливості звернутися з ним до суду в порядку цивільного судочинства.
Питання щодо долі речового доказу (мобільного телефону «Самсунг Е750», який належав потерпілій ОСОБА_11 ) може бути вирішено судом під час виконання вироку, в порядку статей 537, 539 КПК.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди при постановленні рішень, та положення закону, якими вони керувалися.
Покарання ОСОБА_5 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК.
У результаті касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, які би перешкодили судам ухвалити законне та обґрунтоване рішення і були підставами для їх зміни або скасування Верховний Суд не встановив.
Враховуючи наведене підстав для задоволення касаційних скарг колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 434, 436, 441 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги прокурора ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду присяжних Ковпаківського районного суду м. Сум від 25 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3