Справа № 464/3267/19
пр.№ 1-кп/464/376/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Сихівського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він керуючись корисливим умислом, у невстановлені слідством спосіб та час, незаконно придбав невстановлену кількість наркотичного засобу- бупренорфіну у вигляді таблеток «Subutex», які зберігав при собі з метою подальшого збуту. В подальшому, 21.12.2018 року близько 16:00 год., він незаконно збув особі із зміненими анкетними даними « ОСОБА_6 », фрагмент речовини неправильної геометричної форми білого кольору, поміщеної у фольгово-паперовий згорток, у якій виявлено бупренорфін, що віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0, 0018 грам, отримавши від незаконного збуту кошти в сумі 100 грн. Цього ж дня, особа із зміненими анкетними даними « ОСОБА_6 » придбаний ним бупренорфін добровільно видав працівникам поліції.

13.06.2019 року між начальнком Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на стадії досудового слідства, укладено по кримінальному провадженню №0000793 від 26.03.2019 року угоду про визнання винуватості, яку направлено на розгляд до суду.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Заслухавши думку учасників процесу, які просили затвердити угоду, суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування з наступних підстав.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.
Згідно ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).
Згідно положень ч.ч.1,2 ст. 65, ч. 2 ст. 50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, а такожслід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Однією із умов укладеної угоди є погоджене сторонами покарання за злочин передбачений ч.1 ст.307 КК України 4 роки позбавлення волі та звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки.
Проте, суд вважає, що сторони передчасно дійшли до висновку щодо можливості застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з іспитвоим строком з огляду на наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 10.06.2010 року був засуджений Миколаївським районним судом Львівської області за вчинення злочину передбаченого ч.5 ст.27 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 26.08.2011 року ОСОБА_5 звільнений із Львівської виправної колонії № 40 від подальшого відбуття покарання, у зв`язку із застосуванням ЗУ «Про амністію», однак, до погашення судимості вчинив новий злочин пеередбачений ч.1 ст.296 КК України, за який був засуджений 17.07.2014р. до 2 років 6 місяців обмеженння волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.07.2017 року звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Таким чином, в силу ч.5 ст.90 КК України, строк погашення судимості за вироком від 10.06.2010р., який розпочав перебіг 26.08.11р., перервався вчиненням злочину у 2014р., та розпочав перебіг заново після звільнення обвинуваченого від відбування покарання за новий злочин - 27.07.2017р., відтак, на даний час вказана судимість не погашена.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 не одружений, непрацюючий, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає, зареєстрованого місця проживання немає, має непогашену судимість за тяжкий злочин, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину після застосування до нього раніше ст.75 КК України, суд вважає, що за даних обставин неможливо зробити висновок про те, що узгоджене стронами покарання призведе до досягнення мети визначеної ст.50 КК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості від 13.06.2019 року, укладена між прокурором та підозрюваним, за участю захисника з призначенням узгодженого сторонами покарання, не може бути затверджена, оскільки одна з її умов не відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України та не відповідає інтересам суспільства.
Відповідно до ст. 314 КПК України, наслідком відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної під час досудового розслідування, є повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 474 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у затвердженні угоди про визнання винуватості від 13 червня 2019 року, укладеної у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України - відмовити та матеріали кримінального провадження повернути начальнику Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: