Справа № 204/604/17
Провадження № 1-кп/204/46/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в у приміщенні залу судових засідань того ж суду кримінальне провадження № 0000100 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 18 січня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 грудня 2003 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 23 січня 2004 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі розпорядження Держдепартамента України з питань виконання покарань Указу Президента «Про помилування» від 02.06.2007 року, міру покарання скорочено до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2007 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 12 днів;

- 19 січня 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 286, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 рік позбавлення волі за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2004 року до відбуття 2 роки позбавлення волі. На підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23.08.2011 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 27 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, в кінці листопада 2016 року, приблизно o 22.00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні гаражу, який розташований поблизу буд. АДРЕСА_2 , з раніше знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , керуючись злочинним умислом направленим на відкрите, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, визначив предметом свого злочинного посягання майно, що належать останнім.

Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, відкрито, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_6 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоровья потерпілої, наніс останній одного удару своєю головою в область голови, після чого з дивану, що знаходився в приміщенні зазначеного гаражу, відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном «Lenovo S820», вартістю 2609 гривень та мобільним телефоном «MEIZU MX 5», вартістю 5279 гривень, який належить ОСОБА_7 .

Далі, того ж дня, приблизно о 22.15 годин, ОСОБА_6 , для того щоб уникнути більш тяжких наслідків подальшого розвитку зазначеного конфлікту, дістала зі свого карману грошові кошти в сумі 350 гривень, та передала їх ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, із застосовуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , викрав майно, що належить останній, загальна вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 18 від 26 січня 2017 року становить 2959 гривень, та заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 5279 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі, щиро покаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно він при обставинах, які викладені в обвинувальному акті, місці і часу викрав у потерпілих мобільні телефони та забрав кошти, які йому сама відала потерпіла ОСОБА_6 в сумі 350 грн. мобільні телефони він здав у ломбард. Тиску з боку правоохоронних органів до нього не було.
Від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі. Міру покарання просять визначити на розсуд суду. Також, надали суду розписки про те, що їм повністю відшкодована шкода і вони ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не мають.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає, що його вина у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- висновком експерта № 18 від 26 січня 2017 року, згідно якого, вартість мобільного телефону «MEIZU MX 5 M575U», станом на 17 січня 2017 року складає 5279,00 гривень, а вартість мобільного телефону «Lenovo S820», станом на 17 січня 2017 року складає 2609,00 гривень.

Інші докази, здобуті в ході досудового розслідування не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та обсягу дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обставини вчиненого кримінального правопорушення ніким не оспорюються.
При цьому судом було з`ясовано у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного, раніше судимого, не працюючого, не прибуваючого на обліку у лікаря нарколога та психіатра, а також обставини, що пом`якшують покарання, та позиції потерпілих, який просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, а також наявності декількох обставини, що пом`якшує покарання, приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України, суд не вбачає.
Також суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і до нього необхідно застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на три роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази:
-мобільний телефон «MEIZU MX 5», який згідно розписки знаходиться у ОСОБА_7 - залишити ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон «Lenovo S820», який згідно розписки знаходиться у ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1