15.11.2019 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/650/19
провадження № 1-кп/533/61/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000325 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Маршальської сільської ради, Гур`євського району, Калінінградської області, РФ, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, освіта повна загальна середня, офіційно непрацюючого, раніше судимого:

1) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 30.03.1977 року за ст. ст. 140 ч. 1, 141 ч. 2, 81 ч. 2, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
2) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 05.05.1980 року за ст. 215-3 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
3) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 14.05.1981 року за ст. ст. 215-3 ч. 2, 17, 215-3 ч. 2, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
4) вироком Мелітопильського районного суду Запорізької області від 30.01.1987 року за ст. ст. 17, 140 ч.2, 17, 117 ч. 1, 118 ч. 2, 14, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
5) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 10.02.1993 року за ст. 81 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
6) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 21.05.1999 року за ст. 141 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
7) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 18.07.2002 року за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
8) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 22.11.2005 року за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
9) вироком Мелітопільського районного суду Запорізької області від 12.10.2011 року за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений у зв`язку із фактичним відбуттям покарання;
10) вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.01.2016 року за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; знятий з обліку;
11) вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 06.07.2018 року за ст. ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 05.03.2019 року направлений для реального відбуття покарання; взятий під варту 05.03.2019 року в залі суду;
12) вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.04.2019 року за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 06.07.2018 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Епізод №1
21 жовтня 2018 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , прийшов до території домогосподарства, де проживає ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони господарів та інших осіб, шляхом злому навісного замка, проник до будинку звідки, повторно, викрав 60 літрів меду та дві пластикові бочки ємкістю 30 л. кожна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальні збитки на загальну суму 7420 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану із проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину на початку судового розгляду не визнав. Однак, в судовому засіданні 06.11.2019 року вину визнав, показав, що інколи працював у потерпілого ОСОБА_3 по домогосподарству, знав, що в будинку зберігається у діжках мед. Коли родина ОСОБА_8 поїхала до м.Кременчука, він уночі зняв навісні замки та за допомогою візка «кравчучка» перевіз мед до себе додому, потім подзвонив покупцям, які приїхали та забрали мед. Вартість викраденого не заперечує.
Суд, оцінивши сукупність доказів, за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 185 КК України.
Винуватість підтверджується наступними доказами, які узгоджуються між собою та визнавальними показаннями обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що мешкає в м.Кременчук. В селі Харченки у нього будинок та пасіка, де він разом із матір`ю проживає навесні, влітку та восени. Здійснює заготівлю меду. Мед зберігається в діжках в будинку. Обвинувачений проживає поряд, близько 200-300 м. Обвинувачений працює інколи у нього, «качає» мед, виконує іншу господарську роботу. Потерпілий розраховувався з ним медом, іноді грошима. Були дружні відносини. 20.10.2018 року він ходив до обвинуваченого. Віддавав йому кота. Ввечері цього дня разом із матір`ю потерпілий поїхав в м.Кременчук.

21.10.2018 року потерпілому зателефонував сусід, який повідомив, що в будинку відкриті двері, розбите скло. Потерпілий, матір та його брат негайно виїхали до с.Харченки. Коли приїхали, то виявили розбите скло у вікні, зірвані замки та кражідку 2-х діжок меду, які були в будинку. Викликали поліцію.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 22.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 повідомив, що в період часу з 21.10.2018 року з 17 години по 22.10.2019 року до 13 години, невідома особа, з будинку в с. Харченки здійснила крадіжку двох алюмінієвих битонів ємкістю 30 літрів наповнених медом (а.с.49 т.2).

З протоколу огляду місця події від 22.10.2018 року та фототаблиці до нього, проведеного за участі потерпілого, вбачається, що місцем крадіжки є будинок, що відповідає заяві потерпілого (а.с.50-53 т.2).

Відповідно до довідки виданої КП «Козельщина» вартість одного літру соняшникового меду становить 117,00 грн. (а.с.55 т.2).

Відповідно до довідки виданої ФОП « ОСОБА_9 » вартість одного пластикового бідону ємкістю 30 л. становить 200,00 грн. (а.с.54 т.2).

З протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 24.05.2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні підтверджуються показаннями, які надані під час слідчого експеримента (а.с.56-61 т.2).

Епізод №2
Згідно обвинувального акту, 25.12.2018 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_5 , прийшов до території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_4 , де розбив скло вікна та через вікно проник до будинку, де повторно, шляхом демонтажу викрав двухконфорочну чавунну плиту із в`юшками для печі на твердім паливі та плиту пічного опалення без конфорок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 850 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану із проникненням до житла, тобто у злочині, передбаченому ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину на початку судового розгляду не визнав. Однак, в судовому засіданні 06.11.2019 року вину визнав, показав, що в кінці грудня 2018 року уночі прийшов до будинку потерпілого, заліз до нього через вікно та викрав 2 пічні плити, які на велосипеді відвіз додому та в подальшому здав на металобрухт.
Суд, оцінивши сукупність доказів, за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину не доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, з огляду на наступне.
Потерпілий ОСОБА_4 показав, що має будинок за адресою: АДРЕСА_4 , який зазначено в обвинувальному акті належить не йому, а його батькам, які там постійно проживають. Він в будинку АДРЕСА_3 лише зареєстрований, але не проживає. В свою чергу, він проживав на час подій в м.Глобино. В кінці грудня 2018 року, під Новий Рік, він приїхав в с.Дяченки та виявив, що з його будинку АДРЕСА_5 викрадено пічні металеві плити.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 заявив, що в період з жовтня 2018 року по 02.05.2019 року з його будинку викрадено дві чавунні пічні плити (а.с.48 т.2).

З протоколу огляду місця події від 02.05.2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що в будинку, належному потерпілому, розбите скло у вікні, відсутні плити пічного опалення (а.с.43-47 т.2).

Таким чином, з наведених вище доказів, вбачається, що між крадіжкою майна та заявою потерпілого і оглядом місця події пройшло більше 4-х місяців, при цьому весь цей період в будинку було відсутнє віконне скло (фото №3 фототаблиці).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2019 року та фототаблиці до нього за участі обвинуваченого вбачається, що обвинувачений вказує на вікно через яке він проник до будинку, фото №3 (кут будинку, вікно закрито плівкою), яке вочевидь не відповідає розбитому вікну на фото №6 до цього протоколу та розбитому вікну на фото №2 до протоколу огляду місця події від 02.05.2019 року (не кут будинку). Крім цього, протокол проведення слідчого експерименту має чисельні виправлення.

На думку суду, з огляду на вищевказане, такі докази не можуть бути прийняті судом як достовірні щодо вчинення злочину саме обвинуваченим.

В свою чергу, суд не може прийняти як доказ заяву ОСОБА_10 (а.с.42 т.2) про видачу однієї плити пічного опалення, оскільки ОСОБА_10 не допитаний як свідок в судовому засіданні, сторона обвинувачення не наполягала на допиті. З цих же причин відхиляється як доказ протокол огляду вказаної плити пічного опалення (а.с.40, 41 т.2).

Таким чином, окрім визнання вини обвинуваченим стороною обвинувачення не надано жодного доказу вчинення обвинуваченим даного злочину, тому суд вважає за необхідним виключити вказаний епізод із обвинувачення ОСОБА_5 .

При визначені покарання обвинуваченому за першим епізодом суд враховує наступні обставини.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. Суд відхиляє посилання прокурора на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки таких обставин під час судового розгляду не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.117, 118, 215-3 КК України (1960 року) та ст.289 КК України, які не входять до ознак повторності за даним обвинуваченням.
При визначені обвинуваченому виду покарання та його розміру, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який має негативні оцінки у побутовій характеристиці, не працював, не має сталих соціальних зв`язків, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Обираючи розмір покарання в межах санкції статті, суд враховує також думку прокурора, потерпілих, захисника.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений засуджений вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.04.2019 року за ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, то при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч.4 ст.70 КК України та вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд відхиляє процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні експертизи вартості плити пічного опалення, оскільки вказаний епізод виключений судом із складу обвинувачення (а.с.69-73 т.2). Інші процесуальні витрати відсутні.

Оскільки обвинувачений перебуває під вартою на підставі вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.04.2019 року, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, визначення судом остаточного покарання у виді позбавлення волі, строк такого покарання, співвідношення строку покарання з строком набрання вироком законної сили, в тому числі, в разі апеляційного оскарження, відсутність постійного місця проживання, роботи або доходу у обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, суд вважає необхідним до набрання цим вироком законної сили, обрати обвинуваченому запобіжний захід у цій справі у вигляді взяття під варту.

З ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 05.03.2019 року по справі №533/678/18 вбачається, що обвинуваченого негайно взято під варту в залі суду для відбування покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 06.07.2018 року.

Як вбачається з вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.04.2019 року судом застосовано ст.71 КК України, враховано вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 06.07.2018 року, визначено остаточне покарання та зараховано в строк відбуття покарання те покарання, яке обвинувачений вже відбув, починаючи з 05.03.2019 року.
Таким чином, оскільки судом застосовується ч.4 ст.70 КК України, визначається остаточне покарання за вищевказаними вироками, то необхідно також зарахувати обвинуваченому в строк відбуття покарання період відбуття покарання за попередніми вироками, починаючи з 05.03.2019 року.
На підставі вищенаведеного, керуючись ч.4 ст.70 КК України, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.04.2019 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбуття покарання те покарання, яке відбуте за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.04.2019 року, а саме період з 05.03.2019 року до набрання вироком законної сили.

Речові докази: металеву плиту пічного опалення розміром 40/70 см повернути власнику, ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1