Справа № 342/708/18
Провадження № 1-кп/342/25/2019
18 липня 2019 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, проживає в цивільному шлюбі, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, раніше судимий 10.08.2011 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого після відбуття покарання 05.05.2015,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.
Злочин вчинив за таких обставин:
ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість, йдучи 29.06.2018 близько 11.10 год. по вул. Шкільна в м. Городенка Івано-Франківської області, побачив на бетонній основі огорожі будинку № 2 мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy J3» чорного кольору в синьому силіконовому чохлі. В той час у ОСОБА_3 виник намір вчинити крадіжку мобільного телефону. Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що це чуже майно, яке в силу випадкових обставин тимчасово залишилось без нагляду, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій: що обернення цього майна на свою користь спричинить шкоду його власнику та бажаючи настання таких наслідків, користуючись вигідною обстановкою: тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав бувший у вжитку мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy J3» чорного кольору вартістю 1000 грн. в синьому силіконовому чохлі вартістю 65 грн. з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , вартістю 50 грн. без грошових коштів на рахунку. Викрадений телефон заховав у праву внутрішню кишеню верхнього одягу, після чого покинув місце події; таким чином розпорядився викраденим. Своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1115 грн.
Раніше ОСОБА_3 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.08.2011 за ч. 2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; він звільнений після відбуття покарання 05.05.2015.
Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності, зазначивши, що не має претензій до обвинуваченого, викрадений телефон знаходиться в неї на зберіганні; на суворій мірі покарання щодо ОСОБА_3 не наполягає.
Згідно вимог ст. 325 КПК України вирішено провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що в один із днів влітку 2018 року в світлу пору доби, в першій половині дня, він йшов по м. Городенка в напрямку колишньої міжколгоспної до лісопосадки, коли проходив по вулиці Шкільна біля школи № 3, на бетонній основі огорожі побачив мобільний телефон в чохлі, який був висунутий з огорожі ближче до дороги, і вирішив його викрасти. Скориставшись, що ніхто не бачить його дій, він викрав мобільний телефон, поклав собі в кишеню. Того ж дня він тією ж дорогою повертався додому, коли був неподалік біля школи № 3 по вулиці Шкільна, біля нього зупинився автомобіль темного кольору, водій якого почав кричати на нього, чому він викрав чужий телефон, тому він зразу віддав той телефон. Він дуже шкодує про те, що вчинив, щиро розкаюється, просить його суворо не карати. Одночасно пояснив, що він в даний час проживає із співжителькою в цивільному шлюбі, в них народилась дочка ОСОБА_6 , якій 2 місяці; він намагається офіційно влаштуватись на роботу, в даний він працює в с. Вербівці охоронцем. Запевнив, що не буде більше вчиняти крадіжки.
Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно - доведена повністю. Його дії за ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно. При цьому суд приймає до уваги те, що відповідно до примітки 1 статті 185 КК України - у статтях 185,186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 292 цього Кодексу.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, так як обставин що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Вчинений ОСОБА_3 злочин відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочинів середньої тяжкості. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій потерпілої.
Суд не визнає обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченому, що зазначена в обвинувальному акті рецидив злочинів, оскільки рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у ч.2 ст. 185 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, а тому згідно з ч. 4 статті 67 КК Українине може ще раз враховуватись при призначенні покарання як обставина, що його обтяжує.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку в наркологічному і психоневрологічному кабінетах Городенківської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується як такий, що зарекомендував себе посередньо.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на встановлені судом обставини кримінального провадження та дані щодо особи обвинуваченого, враховуючи досудову доповідь Городенківського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, що рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб визначається як високий, тому, приймаючи до уваги позицію потерпілої, яка вважає, що обвинуваченого не слід карати суворо, та позицію прокурора, який вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді арешту, суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у межах санкції цієї частини статті, у виді арешту, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349,368-371, 373-374,394, 395 КПК України, суд,- У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк три місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ: мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy J3» чорного кольору, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй, як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1