справа № 462/7503/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2019 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , умисно наніс один удар кистю руки в праву руку та вдарив ногою по правій нозі ОСОБА_5 , внаслідок чого остання отримала закритий перелом нижньої третини правої променевої кістки із зміщенням фрагменті, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1170 від 20.11.2019 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, дав покази про те, що він 11 листопада 2019 року, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із своєю матір`ю ОСОБА_5 , наніс їй удари по нозі та руці. Щиро розкаюється.

Суд у відповідності до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обираючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд, враховуючи тяжкість скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, особу винного, який на спеціальних обліках не перебуває (Т-2 а.с.55,56), по місцю проживання характеризується позитивно (Т-2 а.с.52), пом`якшуючі обставини щире каяття у скоєнні злочину, визнання вини, що свідчить про критичне ставлення до своїх дій, обтяжуючі обставини відсутні, і тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, а тому вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання, встановивши при цьому іспитовий строк на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків згідно із ст. 76 КК України, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не заявляв та суд вважає, що не має необхідності у його обранні, оскільки обвинувачений виконував обов`язки, які покладені на нього нормами КПК України.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал вироку.