Провадження №11-кп/801/632/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року про зарахування засудженому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення до строку покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2018 року засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.11.1997 року по 05.11.1998 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період перебування під вартою та затримання до набрання вироком суду законної сили.
Оскільки строк перебування в установах попереднього ув`язнення, після набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, не підлягає зарахуванню в строк попереднього ув`язнення, тому суд першої інстанції вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційних скаргах захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 ставляться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року. Просять винести своє рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього вимог ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Верховного Суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2018 та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного провадження за період з 05.11.1998 по 31.01.2002, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що ухвала суду є незаконна та не обґрунтована, винесена без урахування всіх обставин зазначених у клопотанні засудженого, судом першої інстанції належним чином не досліджено матеріали та не надана правова оцінка клопотанню засудженого, через що суд дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника та засудженого вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити їх в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого та захисника не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджено вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 до смертної кари, з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Ухвалою Верховного суду України від 05.11.1998 вирок Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 відносно ОСОБА_8 залишено без змін. Ухвалою Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 покарання у виді смертної кари ОСОБА_8 замінено на довічне позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19.06.2003 зазначено, що строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 23.11.1997, тобто з дня його затримання.
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Вінницькій установі виконання покарань № 1.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2018 ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.11.1997 по 05.11.1998 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період перебування під вартою та затримання до набрання вироком суду законної сили.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
У строк попереднього ув`язнення за КПК України (в редакції 1960 року) включається, зокрема, затримання особи органом дізнання за підозрою у вчиненні злочину; затримання особи слідчим за підозрою у вчиненні злочину; тримання особи під вартою як запобіжний захід; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи.
Таким, чином, незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Також слід врахувати, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838VIII від 26.11.2015 року) передбачено можливість зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі для підозрюваних (обвинувачених) у випадках, передбачених п.п. «а»-«г» ч.5 ст.72 КК України та для засуджених, передбачених п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України. Таким чином для здійснення такого зарахування має значення процесуальний статус особи, а не місце його перебування після набрання вироком законної сили.
Таким чином, враховуючи що термін попереднього ув`язнення закінчився 05.11.1998, тобто з дати набрання вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 на підставі ухвали Верховного суду України від 05.11.1998, що враховано ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2018, таким чином суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку покарання, за період з 05.11.1998 по 31.01.2002, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк покарання за вироком Верховного Суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2018 за ст.ст. 93 п.п. «а,г,е,і» 69, 142 ч.3, 222 ч.1 КК України (в редакції 1960 року) залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає
Судді:
Згідно з оригіналом: