Справа № 520/3943/17
Провадження № 1-кп/520/185/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 353 ч.1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 187 ч.2 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 187 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинуваченому ОСОБА_7 , за клопотанням прокурора обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжений до 12.02.2019 року.
Згідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думку прокурора, захисників і обвинувачених, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 331 ч.2 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.
Крім того, при вирішенні цього питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.
А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачений може скоїти інше кримінальне правопорушення.
В зв`язку з викладеним суд вважає ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, доведеними.
При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання чи розумно залишати обвинуваченого під вартою повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, суспільний інтерес переважає над особистим інтересом обвинуваченого.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.
Суд вважає доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, з застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331 ч.3, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) до 06.04.2019 року.
Ухвала припиняє свою дію 06.04.2019 року та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1