УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року
м. Київ
справа № 419/2622/17

провадження № 51-10408ск18
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 24 вересня 2018 рокущодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Новоохтирки Новоайдарського району Луганської області, жителя

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
Короткий зміст оскаржених вироку, ухвали та встановлені обставини
За вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 липня 2018 року, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафув розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди 213,15 грн та 5000 грн відповідно.
Суд визнав ОСОБА_4 винуватим у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження за обставин, викладених у вироку.
Як установив суд, 20 травня 2017 року о 19:30 біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 під час конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_6 схопив його за плече повалив на землю та завдав ударів ногою по стегну, спричинивши цим легких тілесних ушкоджень у вигляді синців на плечі та на колінному суглобі.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку та ухвали щодо нього і призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. Не погоджуючись із установленими фактичними обставинами, скаржник зазначає, що місцевий суд не дав належної оцінки доказам, неправомірно зазначив про неприязні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а суд апеляційної інстанції не усунув допущених порушень і, без наведення докладних мотивів залишення апеляційної скарги без задоволення, постановив рішення, яке не відповідає ст. 370 вказаного Кодексу. Крім того, засуджений вважає, що апеляційним судом порушено вимоги ст. 404 КПК.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржені рішення через неповноту слідства, невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при його перегляді виходить з обставин, установлених у вироку.
У касаційній скарзі, за її змістом, засуджений не погоджуються з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, заперечує наявність неприязних відносин з неповнолітнім ОСОБА_6 , тоді як їх перевірки в силу закону (статті 433, 438 КПК) до повноважень суду касаційної інстанції не віднесено.
Як убачається з копії вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції допитав ОСОБА_4 і з`ясував його позицію щодо пред`явленого обвинувачення, відповідно до якої останній, не оспорюючи факту події злочину, заперечував завдання потерпілому ударів.

Суд, перевіривши висунуту ОСОБА_4 на свій захист версію, переконливо з посиланням на зібрані у справі докази спростував її у вироку.

Так, за змістом цього рішення, висновку про винуватість засудженого у вчиненні суспільно небезпечного діяння проти здоров`я особи суд дійшов на підставі аналізу: показань допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; проведених судово-медичних експертних досліджень від 9, 20 червня та 7 липня 2017 року; а також на підставі досліджених інших письмових доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

При цьому як убачається з показань ОСОБА_6 , які узгоджуються з показаннями його представника та свідків, потерпілий у ході судового слідства наполягав на тому, що саме засуджений спричинив йому легких тілесних ушкоджень за обставин, наведених у вироку.

Дослідивши й перевіривши показання учасників кримінального провадження, наявні у справі документи, місцевий суд умотивовано визнав, що вони у силу ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, а тому правомірно поклав їх в основу вироку. Переконливих аргументів, які б свідчили про протилежне, у касаційній скарзі не міститься.
Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів дало суду обґрунтовані підстави визнати доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень і кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 125 КК.

Крім того, доводи ОСОБА_4 про незаконність його засудження були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином їх розглянув і вмотивовано з посиланням на матеріали кримінального провадження, зазначивши відповідні правові підстави, обґрунтовано залишив подану апеляційну скаргу без задоволення.

Посилання скаржника на те, що апеляційний суд був зобов`язаний безпосередньо дослідити докази, не є слушними, адже така позиція суперечить точному змісту положень ст. 404 КПК.
Усупереч посиланням у касаційній скарзі ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам статей 370, 419 вказаного Кодексу.
У касаційній скарзі засудженого не міститься прийнятних і достатніх аргументів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при здобутті й оцінці доказів, а також при здійсненні судового та апеляційного провадження, а відтак, і необхідності перевірки матеріалів справи.
З огляду на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 24 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3