Провадження № 1-кп/756/1300/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яцюки Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді водія в ПАТ «Богуславський кар`єр», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 2 листопада 2018 року.

Відповідно до обвинувального акта, 20.11.2017 року ОСОБА_4 набула право володіння та користування автомобілем марки «Citroen C5» з номером кузова НОМЕР_1 , з метою подальшої здачі в оренду для служби таксі.
ОСОБА_5 , знаючи про те, що ОСОБА_4 шукає орендаря вищевказаного автомобіля та маючи з останньою дружні відносини, повідомив про бажання взяти вказаний автомобіль в оренду для роботи у таксі.
13.12.2017 року, приблизно о 14.00 по вул. Білоруська, 2 в м. Києві, перебуваючи у довірчих відносинах з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 передала вищевказаний автомобіль ОСОБА_5 в оренду на 9 місяців, з умовою виплати ним 500 гривень за добу, разом з пакетом документів до нього та одним комплектом ключів, за що отримала грошові кошти в розмірі 3 500 гривень наперед, за неділю оренди.
Надалі, у ході використання у якості таксі автомобіля марки «Citroen C5», номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_5 зрозумів, що ОСОБА_4 не в змозі здійснювати постійний контроль за пересуванням та використанням автомобіля та в ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння цим транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в період часу з 12 по 14 січня 2018 року, з метою уникнення будь-якого контакту з власником автомобіля ОСОБА_4 , перестав виходити на зв`язок та змінив свої контактні номера телефонів, а також достовірно знаючи про встановлений GPS-трекінг у вказаному автомобілі, вжив всіх заходів щодо його відшукання та виведення з ладу, тим самим уникаючи своє викриття.

В подальшому, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_5 в період часу з 12 по 14 січня 2018 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, пл. Шевченка, 2 біля супермаркету «Континент», передав невстановленій особі автомобіль марки «Citroen C5», номер кузова НОМЕР_1 , разом з пакетом документів на автомобіль та одним комплектом ключів для подальшого продажу, за що в результаті отримав 10 000 гривень, тим самим вчинив дії щодо незаконного заволодіння автомобілем марки «Citroen C5», номер кузова НОМЕР_1 .
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, що виразилися у вчиненні умисних дій по незаконному заволодінні транспортним засобом.
У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема, показав, що він отримав від ОСОБА_4 автомобіль в користування з метою використання його під таксі, за що мав щодня сплачувати 500 грн. на добу. Проте через деякий час у нього виник намір продати цей автомобіль, для чого він вивів з ладу GPS-трекер для того, щоб ОСОБА_4 не змогла встановити місцезнаходження цього транспортного засобу, змінив свій контактний номер телефону та в січні 2018 року продав цей автомобіль за 10 000 грн в районі пл. Шевченка у м.Києві невідомим раніше особам, передавши їм документи на автомобіль.

24 жовтня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку - укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно цієї угоди потерпіла та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України,

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою з одного боку та підозрюваним з іншого боку, і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Затвердити угоду від 24 жовтня 2018 року про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1