справа №176/2709/18
провадження №1-кс/176/123/19
УХВАЛА
Іменем України

22 лютого 2019 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання заступника начальника СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000762, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянину України, з повною середньою освітою, непрацюючому, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000762, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 .

Дане клопотання мотивоване тим, що 11 вересня 2018 року о 23 годині 18 хвилин до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що годину тому в ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля будинку №3 по вулиці Шевченка в місті Жовті Води Дніпропетровської області невідома особа, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрала сумочку в якій знаходився паспорт на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору в якому знаходилась карта пам`яті microSDHC 32 GB EVO PLUS UHS-I (MB-MC32GA).
За даним фактом 12 вересня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000762 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

При проведені досудового розслідування за даним фактом 18 січня 2019 року в період часу з 11 годин 00 хвилин до 11 години 40 хвилин було додатково допитано в якості потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка під час допиту надала свідчення, що перед заволодінням майном їй було нанесено один удар в голову від якого вона втратила свідомість.

30 січня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_8 було проведено слідчий експеримент з застосуванням відеозапису, під час якого вона підтвердила раніше надані свідчення та вказала, що 11 вересня 2018 року, коли вона вже наближалась до свого будинку, то відчула, що до неї ззаду хтось підходить. ОСОБА_8 начала повертатись у лівий бік та відчула сильний удар в ліву частину голови, а саме в ліву скроню. Від цього удару вона втратила свідомість. Через деякий час вона прийшла до тями, знаходилась в цей,час в положенні сидячи, на сходах першого поверху свого під`їзду, а саме будинку АДРЕСА_2 та виявила відсутність своїх речей. Як вважає ОСОБА_8 без свідомості вона була приблизно 10 хвилин.

В результаті додатково отриманої інформації, 07 лютого 2019 року кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року за №0000762, змінено з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 вересня 2018 року в період часу з 21 години 45 хвилин до 23 годині 00 хвилин, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , проходив повз будинок АДРЕСА_2 та побачив біля будинку раніше невідому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої в лівій руці знаходилась жіноча сумка, а в правій руці знаходився мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення вказаного чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, з метою наживи, ОСОБА_6 підійшов до потерпілої ОСОБА_8 наніс один удар невстановленим предметом в ліву частину голови, від якого потерпіла ОСОБА_8 впала та втратила свідомість, після чого скориставшись безпорадним станом потерпілої, викрав її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору, в даному телефоні знаходилась картка пам`яті microSD НС 32GB EVOUHS-I(MB-MC32GA), сім- картка "VODAFON" № НОМЕР_3 (цінності не представляє) та жіночу сумку білого кольору із шкірозамінника розміром приблизно 40x30см, яка для неї матеріальної цінності не представляє, в якій знаходились документи, а саме паспорт та ідентифікаційний код платника податків на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код платника податків її сина - ОСОБА_9 , гроші в сумі 600 грн. та картки банку "ПУМБ".

Заволодівши викраденим та обернувши його у свою власність, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3385/18 від 08 грудня 2018 року на загальну суму 4309,85 грн., а викраденим майном згодом розпорядився на власний розсуд.

07 лютого 2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Будучи допитаним у якості підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 свою провину визнав частково та добровільно надав свідчення з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Обставини вчинення ОСОБА_6 вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), яке мало місце 11 вересня 2018 року, в період часу з 21 години 45 хвилин до 23 години 00 хвилин, біля будинку АДРЕСА_2 , підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 11 вересня 2018 року;

- протоколами допитів потерпілої ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предмету від 25 вересня 2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25 вересня 2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03 жовтня 2018 року;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №3385/18 від 08 грудня 2018 року;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 18 січня 2019 року.

Також встановлено, що ОСОБА_6 на обліках у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває та раніше не перебував. Слух та зір в нормальному стані. Черепно-мозкових травм не має. Дійсність сприймає адекватно та повністю відповідає за свої дії та вчинки.

ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Скарг на ОСОБА_6 за місцем мешкання не надходило.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), яка визнається Конституцією України найвищою цінністю, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, не одружений, утриманців не має. Характеризується посередньо, сталих соціальних зв`язків не підтримує, тому є підстави вважати, що з метою ухилення від притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також наявний ризик, передбачений п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, оскільки останній знайомий зі свідками у даному кримінальному проваджені та він може вплинути на них за місцем проживання і переконати змінити свої покази.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від трьох до семи років, обрання більш м`якого запобіжного заходу аніж домашній арешт, не здатен запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували у задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 07 лютого 2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке іде мова в клопотанні підтверджується:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 11 вересня 2018 року;

- протоколами допитів потерпілої ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предмету від 25 вересня 2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25 вересня 2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03 жовтня 2018 року;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №3385/18 від 08 грудня 2018 року;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 18 січня 2019 року.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується з наявністю на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказував слідчий.
Зокрема, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), яка визнається Конституцією України найвищою цінністю, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, не одружений, утриманців не має, характеризується посередньо, сталих соціальних зв`язків не підтримує, тому є підстави вважати, що з метою ухилення від притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду
Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, оскільки останній знайомий зі свідками у даному кримінальному проваджені та він може вплинути на них за місцем проживання і переконати змінити свої покази.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За глибоким переконанням слідчого судді застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби є достатнім для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування зазначеного запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного наразі не встановлено.
Зважаючи на викладене, з метою не допущення мінімального ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також його впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000762, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, а саме з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, з 22 лютого 2019 року по 22 квітня 2019 року включно, заборонивши залишати квартиру АДРЕСА_3 у зазначений час, покласти на нього такі обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 ;

-не відвідувати будь-які розважальні заклади;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, для належного виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1