Провадження №: 1-кп/752/1159/18
У Х В А Л А

04.12.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

під час судового розгляду кримінальних проваджень №0000927 від 06.02.2017р, і №0004629 від 04.06.2017р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Батумі, громадянина Грузії, неодруженого, непрацюючого, місця реєстрації на території України не маючого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

встановив:
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває зведене кримінальне провадження, якому ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2018р. присвоєно єдиний номер №0004629, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Головуючим ініційоване питання про обрання або зміну запобіжного заходу у зв`язку зі тим, що 16.12.2018р. закінчуються строки запобіжного заходу, що були застосовані відносно обвинуваченого.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою мотивуючи це наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Посилався на те, що обвинувачений може переховуватися від суду і продовжити злочинну діяльність, а також впливати на свідків і потерпілих, що не були допитані в суді. Заперечуючи щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, посилався на те, що обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання на території України, а також на тяжкість пред`явленого обвинувачення. Данні щодо звернення будь-кого із завою про передачу ОСОБА_3 на поруки у нього відсутні.
Захисник обвинуваченого заперечувала проти продовження тримання її підзахисного під вартою. Зазначила, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не надано будь-яких доказів в обґрунтуванням заявленого клопотання про продовження тримання ОСОБА_3 під вартою. Просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою, де її підзахисний проживав до того, як було його взято під варту, а саме у квартирі АДРЕСА_1 . Також посилалася на те, що цивільна дружина ОСОБА_3 ОСОБА_7 надає згоду на проживання обвинуваченого за вищезазначеною зазначеною адресою.
Обвинувачений підтримав думку захисника, заперечив проти продовження строку тримання його під вартою, зазначаючи, що він перебуває під вартою з 04.06.2017р. Просив відправити його під домашній арешт.
Присутня в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила суду, що з обвинуваченим проживала три роки до того, як його взяли під варту в одній із кімнат комунальної квартирі АДРЕСА_1 . Не заперечувала проти проживання ОСОБА_3 разом із нею і у подальшому.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Так, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу суд не приймає до уваги доводи сторони обвинувачення, зокрема, щодо існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора. У розпорядження суду не надано будь-яких доказів у підтвердження їх наявності. Жоден з заявлених ризиків не може бути підставою для продовження такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, доводи захисту, щодо існування у ОСОБА_3 постійного місця проживання, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, оскільки було встановлено, що обвинувачений проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Окрім того, судовий розгляд кримінального провадження здійснюється тривалий час, а тому ризики, які існували при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою з часом зменшуються, що дає суду підстави прийти до висновку, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора на даний час мінімізовані настільки, що не виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Крім того, вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішенні «Корнійчук проти України» № 10042/11 від 30.04.2018 року зазначено, що до обґрунтувань, які вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту особи, яка утримується під вартою. Між тим, таких обставин у дійсному кримінальному провадженні судом встановлено не було.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Між тим, виходячи з принципів поваги до особистості та презумпції невинуватості, та відсутності справжнього суспільного інтересу і те, що ризики, встановлені ст. 177 КПК України, мінімізовані настільки, що необхідності у продовженні ОСОБА_3 такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою, суд не вбачає.
Вищевикладене дає суду підстави дійти до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і задоволенні клопотання захисника про обрання ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у період з 22 години до 6 години із одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених п. п. 1, 2, 3, 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, п. п. 1, 2, 3, 8, 9 ч.5 ст. 194, 202, 350 КПК України, -

ухвалив:
Відмовити прокурору у задоволені клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Заборонити ОСОБА_3 залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 у певний період доби, а саме: з 22 години до 6 години.
На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з міста Києва без дозволу суду;
- не змінювати місця проживання без дозволу суду;
- утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;
- у разі наявності, здати паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронний засіб контролю.
Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк, який не перевищує 2 місяців, тобто до 01.02.2019 року включно.
Згідно ч.3 ст.181 КПК України направити копію ухвали для виконання до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві.
Згідно ч.4 ст.181 КПК України зобов`язати Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_3 , про що письмово повідомити Голосіївський районний суд міста Києва.
Контроль за виконанням ухвали в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №1, який безпосередньо підтримує державне обвинувачення у суді.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1