Провадження № 11-кп/824/236/2019 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27 серпня 2009 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 31 травня 2010 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць з конфіскацією майна, 02 серпня 2013 року постановою Бориспільського міського суду Київської області від 25 липня 2013 року звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 10 днів,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації(кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 12 серпня 2018року близько 17 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем власного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонував невстановленій досудовим розслідуванням особі (відомості щодо якої виділено в окреме провадження) та замовив наркотичний засіб метадон. Під час розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила про необхідність сплатити за придбання наркотичного засобу метадон грошові кошти у сумі 400 гривень на банківську картку. Продовжуючи свій умисел, спрямований на повторне незаконне придбання зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, особою яка раніше вчиняла злочин передбачений ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за допомогою платіжного терміналу «ПриватБанк», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 51, перерахував на вказаний невстановленою досудовим розслідуванням особою (відомості щодо якої виділено в окреме провадження) рахунок грошові кошти у сумі 400 гривень за придбання наркотичного засобу метадону, після чого ОСОБА_7 на його мобільний телефон прийшло смс-повідомлення із зазначенням місцезнаходження наркотичного засобу метадон.

Так, цього ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 28, підійшов до зазначеного невстановленою досудовим розслідуванням особою (відомості щодо якої виділено в окреме провадження) місця та в землі біля крайнього лівого кута вищевказаного будинку викопав два медичні шприци із вмістом в них наркотичного засобу метадону та відразу поклав їх до своїх штанів у які був одягнений на той час, тим самим повторно незаконно придбав та почав зберігати даний наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту, особою яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 307 КК України.
В подальшому, цього ж дня, незаконно зберігаючи при собі придбаний ним наркотичний засіб метадон, ОСОБА_7 на власному мотоциклі марки «Honda Lead» поїхав за місцем власного проживання, однак, проїжджаючи неподалік будинку АДРЕСА_2 його зупинили працівники поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених в обігу засобів та речовин ОСОБА_7 повідомив, що незаконно зберігає при собі наркотичний засіб метадон для власного вживання без мети збуту. Після цього на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві, після приїзду яких в присутності двох понятих ОСОБА_7 самостійно дістав із штанів, в які був одягнений, та добровільно надав два шприци із вмістом в них наркотичного засобу метадон, які ОСОБА_7 повторно незаконно придбав, зберігав та перевозив для власного вживання без мети збуту, особою яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що у наданих на дослідження двох шприцах з вмістом рідини прозорого кольору виявлено наркотичний засіб метадон. Маса метадону становить 0,029 г.
Метадон згідно з Постановою Кабінету Міністрів №770 від 06 травня 2000 року(зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №747 від 02 листопаад 2016 року) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.
В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції мотивуючи своє рішення, вважав правильним обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі. Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, суд вважав за необхідне призначити останньому покарання не у мінімальних межах санкції встановленої ч. 2 ст. 309 КК України. Разом з тим, враховуючи відношення ОСОБА_7 до вчиненого, а також те, що останній після звільнення з місць позбавлення волі у 2013 році до кримінальної відповідальності не притягувався та ряд інших обставин, перелічених у рішенні, суд вважав правильним звільнити від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, прокурор вказав, що ця обставина більше відноситься до негативних і прямо вплинула на кваліфікацію інкримінованої обвинуваченому статті.
Зокрема, згідно обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується у повторному незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу, без мети збуту, особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 307 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Таким чином, на думку прокурора, одна обставина не може бути як такою, що впливає на ступінь тяжкості правопорушення і одночасно виражає позитивну обставину для звільнення від кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скаргане підлягає до задоволення з таких підстав.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні та не оспорюється в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням останнього, від відбування покарання з випробуванням, є необгрунтованими.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, котрий на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий та з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та сприяння розкриттю злочину та за відсутності обставин, що обтяжують покарання обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції встановленої ч. 2 ст. 309 КК України.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, не притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності після звільнення з місць позбавлення волі у 2013 році, офіційне працевлаштування з жовтня 2013 року, позитивну характеристику з місця роботи та проживання, утримання батька пенсіонера, добровільне звернення до медичного закладу та проходження курсу лікування від наркотичної залежності прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Свої висновки в цій частині, суд першої інстанції достатньо обґрунтував, і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному шлюбі та має намір одружитися.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співрозмірним протиправному діянню, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: