Справа № 487/8117/18
Провадження № 1-кп/487/364/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004178 від 25.10.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками злочинів, передбачених ч.1,2ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

16.09.18, близько о 02 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходився біля кафе-бару «Елена», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Курортна, 9.

Під час перебування біля вказаного кафе, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний, протиправний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, а саме металевої урни для сміття, що знаходилась біля входу до вказаного кафе.

Так, реалізуючи свій корисливий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металевої урни для сміття, що належить потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , впевнившись у відсутності уваги з боку сторонніх осіб, таємно шляхом вільного доступу викрав металеву урну для сміття після чого, утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 , заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 350,00 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, 20.10.18 у першій половині дня, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 зайшов до кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Крилова, 56/2 на перетині з вулицею Індустріальна.

Під час перебування на території вказаного кафе, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний, протиправний, корисливий умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, а саме металевої лавочки, яка знаходилась на літній площадці вказаного кафе.

Так, реалізуючи свій корисливий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металевої лавочки, що належить потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , впевнившись у відсутності уваги з боку сторонніх осіб та співробітників кафе-бару, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав металеву лавочку, після чого, утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 350,00 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 25.10.18 у першій половині дня, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 зайшов до кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на перетині з вулицею Індустріальна.

Під час перебування на території вказаного кафе, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний, протиправний, корисливий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, а саме металевої лавочки, яка знаходилась на літній площадці вказаного кафе.

Так, реалізуючи свій корисливий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металевої лавочки, що належить потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , впевнившись у' відсутності уваги з боку сторонніх осіб та співробітників кафе-бару, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав металеву лавочку, після чого, утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 , заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 350 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав, та пояснив суду, що всі події відбувались так, як вказано в обвинувальному акті. Вкрадене здавав на металобрухт. В вчиненому щиро кається просить суворо не карати.

За згодою обвинувачених та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку в МОНД не перебуває, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, визнання провини, щире каяття суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 2 роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Речовий доказ, а саме металеву лавку вважати повернутою власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз, а саме:

- за висновком № 340 від 27.11.18 які згідно довідки становлять 1144,00 грн;
- за висновком №343 від 27.11.18 , які згідно довідки становлять 1144,00 грн.;
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1