ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000412 від 09 квітня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.04.2013 року за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.12.2013 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік і однин місяць позбавлення волі;

-вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 березня 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України на 2 роки і 1 місяць позбавлення волі;

-вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.04.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту; звільнений 06.10.2017 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України
ЄУНСС: 725/2266/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
НП: 11-кп/822/134/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
і призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обраховано з моменту звернення вироку до виконання.
Вирішено долю речових доказів.
Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 08 квітня 2018 року, близько 19 год. 06 хв. перебуваючи на паркувальному майданчику біля готелю «ЛеоТон» по вул. Чкалова, № 30-В в м. Чернівці, усвідомлюючи, що за ним ніхто не спостерігає та переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, через привідкрите вікно передніх дверей автомобіля марки «Мегсedes Benz» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , відчинив двері вказаного транспортного засобу, чим привів у дію сигналізаційну систему та проник до салону зазначеного автомобіля, де повторно, умисно, протиправно, з метою особистого збагачення, з корисливого мотиву, таємно заволодів жіночою сумкою чорного кольору, фірми «Christian Dior», вартістю 5000 грн., в якій знаходився гаманець «Michael Kors», вартістю 2000 грн. з грошима в сумі 600 грн., крем для рук, вартістю 50 грн., гігієнічна помада, вартістю 50 грн., блиск для губ «Aden», вартістю 200 грн., загальною вартістю 7900 грн.

Однак, ОСОБА_6 розпорядитися викраденим не зміг, оскільки в момент перебування в салоні автомобіля марки «Мегсedes Benz» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , був викритий потерпілою ОСОБА_10 на місці вчинення злочину.

Разом з тим, усвідомлюючи, що його протиправне злочинне діяння спрямоване на таємне заволодіння чужим майном було викрито, намагаючись особисто збагатитись, з корисливого мотиву, умисно, протиправно, відкрито заволодів вищевказаними речами з автомобіля та свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є допустимими, мають суб`єктивний та упереджений характер, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилався ОСОБА_6 під час розгляду справи, як на підставу його невинуватості у вчиненні грабежу. Судом не надано об`єктивної оцінки доказам, дослідженим під час судового розгляду, які містять істотні суперечності.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не врахував жодної з пом`якшуючих обставин, які істотно могли б вплинути на призначене покарання, у разі правильної кваліфікації злочину.

Також апелянт посилається на те, що визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні грабежу є незаконним та не відповідає вимогам чинного законодавства. Даних, які б вказували на вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України під час судового провадження здобуто не було.
Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Апеляційним судом вжито заходів для належного повідомлення потерпілої ОСОБА_10 шляхом надіслання поштового повідомлення з повідомленням про вручення виклику до суду, та телефонограмою. Потерпіла ОСОБА_10 незважаючи на неодноразові виклики до апеляційного суду, не виявила бажання брати участь в апеляційному розгляді даного кримінального провадження, апеляційна скарга нею не подавалася, цивільний позов не заявлявся, заперечень на подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 нею не подавалося.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, та просила їх задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуваний вирок слід змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Районним судом належним чином досліджено докази, які покладено в основу оскаржуваного вироку, однак апеляційний суд не погоджується із правовою оцінкою цих доказів при кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Як вбачається із показів потерпілої ОСОБА_10 у квітні 2018 року на паркувальному майданчику біля готелю «ЛеоТон» по вул. Чкалова, № 30-В в м. Чернівці з автомобіля марки «Мегсedes Benz», який належить її чоловікові обвинувачений ОСОБА_6 намагався викрасти її майно, яке перебувало біля переднього водійського сидіння, шляхом відчинення дверей вказаного транспортного засобу через привідкрите вікно. Транспортний засіб на парковці перебував незамкнений, однак вона увімкнула сигналізаційну систему, оскільки в даному транспортному засіб знаходилися та спали її двоє малолітніх дітей. Обвинувачений намагався заволодіти її жіночою сумкою чорного кольору, фірми «Christian Dior» та іншим майном, яке там знаходилося. Перебуваючи в приміщенні готелю, вона підійшла до вікна і побачила, як обвинувачений проникає через відкрите вікно до транспортного засобу. Після чого вона одразу вибігла на вулицю з тією метою, щоб затримати цю особу, однак, приблизившись до нього майже впритул, обвинувачений її помітив, почав тікати та кинув викрадену сумку в її сторону.

Із відеозапису камер спостереження від 09 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 з її автомобіля. (а.с.32)

Так як вказаний відеозапис є без звуку, встановити інші обставини скоєння злочину не вдається можливим.

Обвинувачений ОСОБА_6 шляхом проникнення до автомобіля потерпілої ОСОБА_10 , в якому побачив сумку, мав умисел на таємне її викрадення, так як при цьому не було сторонніх осіб. Коли спрацювала сигналізація в автомобілі, він тікав, побачив потерпілу, коли та його наназдогнала, викрадену сумку кинув і побіг.

У момент викрадення ОСОБА_6 майна потерпілої ОСОБА_10 , очевидців цих його дій не було.

Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у сховище (автомобіль) вчинене повторно, та його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував своєї вини за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що мав намір таємно викрасти майно з автомобіля і бути непоміченим сторонніми особами, що і вчинив.
За своїм правовим змістом крадіжка це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Різниця між крадіжкою і грабежем виходить із цілеспрямованості умислу винної особи.

Як органом досудового розслідування так і районним судом не встановлено факту відкритого способу викрадення чужого майна, яке здійснювалося у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він в свою чергу усвідомлює цю обставину, не встановлено умислу того, що винний вчинив свої дії в умовах очевидності, за умов відкритого характеру цих дій для потерпілого, та ігнорування винним цієї обставини.

Через відсутність вищенаведених ознак грабежу у діях ОСОБА_6 його дії не можуть бути кваліфіковані як грабіж.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України стверджується і належним чином дослідженими по справі письмовими доказами, зокрема:

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2018 року, вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 звернулася 08.04.2018 року о 19 год. 09 хв. до правоохоронних органів із заявою про те, що невстановлена особа шляхом вільного доступу до автомобіля намагалася викрасти її особисті речі, однак була нею викрита на місці вчинення злочину (а.с.8).

Із протоколу огляду місця події від 08.04.2018 року, вбачається, що слідчий Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області в присутності понятих за участю власника транспортного засобу ОСОБА_9 транспортний засіб «Мегсedes Benz» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема його салон, місце розташування та копію технічного паспорта (а.с.10-14).

Згідно протоколу огляду предмета з фототаблицями від 09 квітня 2018 року, предметом огляду була жіноча шкіряна сумка чорного кольору фірми «Christian Dior», в якій знаходився гаманець «Michael Kors», з грошима в сумі 600 грн., крем для рук, гігієнічна помада, блиск для губ «Aden» (а.с.20-22).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.04.2018 року, ОСОБА_10 серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох осіб чоловічої статі впізнала чоловіка на фотознімку №4, як особу яка викрала з салону автомобіля її жіночу сумку чорного кольору з цінними речами (а.с. 25-26).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, даний злочин вчинив в період не знятої та непогашеної судимості.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України колегія суддів визнає: щире каяття, оскільки обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду визнав свою вину, та його молодий вік.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_6 покарання, згідно ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді мінімального розміру позбавлення волі, встановленого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Таке покарання в даному кримінальному провадженні буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повністю відповідатиме меті покарання.

З урахуванням усіх встановлених у справі обставин, законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст.69, 75 КК України, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 є частково обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, тому вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок районного суду зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 285, 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000412 від 09 квітня 2018 року, щодо ОСОБА_6 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Визнати винним ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
Взяти під варту ОСОБА_6 з залу суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з 09 квітня 2019 року.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

10.04.2019 року

(дата засвідчення копії)