Справа № 461/7027/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/103/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 жовтня 2018 року про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Львова, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000080 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 жовтня 2018 року клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000080 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України ОСОБА_7 задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід домашній арешт в період часу із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. на строк до 7 грудня 2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вище вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати оскаржувану ухвалу.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що слідчий у своєму клопотанні не навів жодних доказів того, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватись від слідства та суду. На момент розгляду клопотання в суду були достовірні відомості, що підозрюваний примирився з потерпілими, тому говорити про тиск на потерпілих не мас ніякого сенсу. Не обґрунтовано твердження суду про те, що в ОСОБА_7 немає міцних соціальних зв`язків, а саме що в нього нікого не має на утриманні, хоча в суді заявлялось, що в нього на утримані є малолітня донька, пенсіонерка мама, та двоє дітей які є хоча повнолітніми, але навчаються стаціонарно і він їх утримує.

Крім цього, захисник стверджує, що суд не повністю звернув увагу на обґрунтованість підозри та не взяв до уваги висновки експертів №573/16-22 від 12.08.2016 року та №№ 12-1-130 від 27.01.2017 року, з яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів.

Також на думку апелянта, покази свідка ОСОБА_10 , які суд взяв до уваги, не є правдивими, оскільки відрізняються від показів інших свідків-очевидців події.

Щодо строків апеляційного оскарження, то апелянт зазначає, що такі пропущено з поважних причин, оскільки проголошення повного тексту ухвали слідчого судді, призначене на 12 жовтня 2018 року не відбулося, а копію оскаржуваної ухвали йому вручили 19 жовтня 2018 року.

На апеляційний розгляд підозрюваний та його захисник вкотре не з`явились, при цьому захисник ОСОБА_6 в чергове по електронній пошті надіслав клопотання від 03.12.2018 року про перенесення розгляду справи, у якому вказав, що зайнятий в інших судових засідання, при цьому одночасно зазначив, що виписку з історії хвороби надасть в наступному судовому засіданні і орієнтовний час виписки з лікарні 15-16 листопада 2018 року,- отже клопотання містить взаємозаперечувальні твердження, а відтак незрозуміло, чи захисник хворіє, чи наявні інші причини неявки.

Судовий розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 був призначений на 06.11.2018 року, 20.11.2018 року, 27.11.2018 року та на сьогодні 03.12.2018 року, проте у жодне засідання суду апеляційної інстанції особа, яка подала апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 , не з`явилась, та кожен раз захисник по електронній пошті направляв клопотання про перенесення розгляду справи, де вказував різні причини неявки, проте жодних підтверджуючих документів причин поважності неявки так і не надав.

Отже, чергова четверта за рахунком неявка без поважних причин у судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, розцінюється судом як безпідставне затягування розгляду справи та є зловживанням особою свого права доступу до правосуддя.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Відповідно до ч.2 ст.422 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, враховуючи неповажність причин неявки у судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, та враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, через що його явка не є обов`язковою, а також враховуючи стислі строки розгляду такої категорії справ (ч.2 ст.422 КПК України), апеляційний суд в порядку ч.4 ст.405 КПК України вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули до суду.

При апеляційному розгляді прокурор заперечив апеляційну скаргу та наведені в ній мотиви, вважає законним та обґрунтованим обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Щодо пропуску строку апеляційного оскарження, то колегія суддів вважає наведені доводи підставними, відтак згідно із положеннями ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_7 06.10.2018 року оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Санкцією ч.3 ст.286 КК України, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років, тобто ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею оцінюється наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Беручи до уваги той факт, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені матеріалів провадження у рамках закону оцінює надані докази, колегія суддів приходить до переконання, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які вказують про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді та переконаний, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, а саме те, що ОСОБА_7 потерпілим шкоду не відшкодував, є тимчасово непрацюючим, на утриманні у нього ніхто не перебуває, вироком Городоцького районного суду Львівської області від 18.01.2018 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України за фактом залишення на місці ДТП та ненадання допомоги неповнолітній ОСОБА_11 та малолітній ОСОБА_12 .
Вказане свідчить про те, що є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури чи суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, приходить до переконання, що підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення, є достатнім і таким, що буде гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів стороною захисту, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за наслідками апеляційного розгляду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 жовтня 2018 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: