Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/220/2019 Справа №641/5971/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України.

До обвинуваченого ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурори просили продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України і зазначені в ухвалі від 11.02.2019 продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив звільнити його з-під варти в залі суду.

Приймаючи до уваги, що ухвала слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 про обрання щодо ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 09 квітня 2019 року, а судове провадження триває, тому суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурорів, які наполягали на доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, обвинуваченого, який заперечував проти продовження строку тримання під вартою, дійшов до наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень-злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .. Крім того, суд враховує, можливість переховування обвинуваченого від суду та здійснення тиску обвинуваченим на потерпілого.

За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України строком на 60 днів, тобто до 31 травня 2019 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1