Справа № 487/3457/18
Провадження № 1-кп/487/539/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Миколаєві, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштованому, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторонни обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Верховної Ради України №2471-XII від 17.06.1992 року Про право власності на окремі види майна, в редакції від 24.01.1995 року, постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, в редакції 17.12.2016 року, п. 12 Наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року, в редакції 27.06.2017 року, громадяни України, які досягли 21 річного віку, мають право на придбання та зберігання зброї та боєприпасів до неї, при умові отримання ними в органах внутрішніх справ відповідного дозволу на придбання зброї з подальшою її реєстрацією в органах внутрішніх справ на протязі 10 років з дня придбання.

В порушення вище вказаних норм, ОСОБА_3 у невстановленої в ході судового розгляду дату та час, у невстановленої в ході судового розгляду особи, придбав пістолет чорного кольору, який в подальшому переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та почав його незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.

20.05.2018 року в період часу з03:25 до 03:45 годин проведено огляд місця події, з дозволу ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_3 .

В ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено пістолет чорного кольору.

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №273 від 24.05.2018 року, пістолет, вилучений 20.05.2018 року під час огляду мсіця події за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 є вогнепальною зброєю.

Даний пістолет є ручною коротко ствольною вогнепальною зброєю - 9мм гладкоствольним самозарядним пістолетом, виготовленим способом переробки стартового пістолету «Stalker M 906» калібр 9 мм Р.А., № НОМЕР_1 , виробництва фірми «Atak Silah San. Tic. Ltd. Sti.» (Туреччина), шляхом викручування з накалу стола заглушки та запресування газовідного отвору. В данному стані конструкція пістолету доволяє здійснювати постріли: шумовими патронами калібру 9 мм (або їх аналогами), 9 мм пістолетними патронами, спорядженими гумовими кулями, а також способам роздільного зарядження з використанням 9 мм пістолетних шумових патронів. При стрільбі 9 мм пістолетними патронами, спорядженими гумовими кулями, а також при проведенні пострілів способом роздільного зарядження забезпечується достатня для ураження людини питома кінетична енергія вистріляних куль.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

30.05.2018 року в данному кримінальному провадженні між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди, прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001842 і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавдення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуванн покарання із випробуванням строкм на 1 рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді 3 років позбавлення волі, що відповідає санкції ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до роз`яснень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ч.3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про її особу, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягає стягненню документально підтверджені витрати на проведення експертизи у розмірі 858 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30.05.2018 року укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001842 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.05.2018 року покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: сейф-пакет №2321926, в якому міститься пістолет, марлевий тампон, 3 гільзи та первинна упаковка, який зберігається в камері зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 858 грн. витрати на експертизу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1