Справа № 635/8196/18
Провадження № 1-в/635/924/2018

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого вироком апеляційного суду Харківської області від 06.11.2001 р. за ч.2 ст. 263 КК України (в редакції 2001 р.), п. «г» ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до покарання у виді довічного позбавлення волі,

про перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)»,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)».
В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.
Засуджений ОСОБА_4 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви з проханням розглядати клопотання у їх відсутність та задовольнити клопотання у повному обсязі.
Суд,вислухавши думку прокурора, дослідивши надані суду матеріали та особисту справу засудженого встановив наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.
Згідно із п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Статтею 5 Кримінального кодексу України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, викладеної в новій редакції «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В тексті закону відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі».
Таким чином, суд вважає, що законодавцем не заборонено застосування до осіб, яким призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), так як таке зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, з якого особа має можливість не реалізацію певних прав, передбачених Главою 22 Кримінально-виконавчого кодексу України, які виникають після відбуття певного строку покарання.
Відтак, за відсутністю прямої заборони застосування ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, практика відмови у зарахуванні, може свідчити про дискримінацію, яка у будь-яких своїх проявах заборонена як національним законодавством, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного суду України від 26 жовтня 2017 року по справі № 5-21кс(15)17.
Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Харківської області від 06.11.2001 р. за ч.2 ст. 263 КК України (в редакції 2001 р.), п. «г» ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі,

Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України від 05.02.2002 р. касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2001 р. щодо ОСОБА_4 без змін.

Згідно протоколу затримання за підозрою у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затримано 05.05.2001 р.
Вирок набрав законної сили 05.02.2002 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 затриманий 05 травня 2001 року, з того часу утримувався під вартою в межах вказаної справи, тому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі необхідно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахувати строк його попереднього ув`язнення, тобто час перебування під вартою та затримання до набрання вироком суду законної сили, а саме період з 05 травня 2001 року по 05 лютого 2002 року, що становить 9 місяців та підлягає зарахуванню з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)» задовольнити.
Зарахувати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком вироком апеляційного суду Харківської області від 06.11.2001 р. строк попереднього ув`язнення з період з 05 травня 2001 року по 05 лютого 2002 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Ухвалу направити до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)».
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1