Номер провадження:1-кп/521/413/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

суддя - ОСОБА_2

присяжні- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретар - ОСОБА_6

прокурор - ОСОБА_7

потерпіла - ОСОБА_8

захисник - ОСОБА_9

в присутності обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст.ст. 75, 81 КПК України клопотання сторони захисту щодо відводу головуючого за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Під час судового засідання сторона захисту надійшла заява про відвід головуючого судді ОСОБА_1 за кримінальним провадженням.

Підставою заяви про відвід, на думку заявника є те, що головуючий порушив вимоги КПК України під час ухвалення рішення про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого. Захисник просив вирішити вказане питання відповідно до вимог КПК України.

Сторона обвинувачення та потерпіла заперечували проти задоволення клопотання.

Вивчивши заяву та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заява (клопотання) про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження. Вказані обставини не є вичерпними, оскільки п. 4 вказаної статті передбачає загальну обставину: а саме за наявності інших обставин, які викликають сумнів у об`єктивності судді.

В даному випадку посилання обвинуваченого не ґрунтується на вимогах КПК України, а саме на вимогах, які містять ст.ст. 315 та 331 КПК України.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначити підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ч.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до Висновку Консультаційн6ої ради європейських судів № 11 (2008) щодо якості судових рішень судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Хоча судді і мають можливість, а інколи й зобов`язані учиняти деякі дії з власної ініціативи, вони повинні давати відповідь лише на доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору. Виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.
Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 75, 350 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені клопотання (заяви) ОСОБА_10 , про відвід головуючого за провадженням ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

присяжні ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 .