Справа № 466/8550/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника державної установи

«Личаківська виправна колонія (№30) ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконферензв`язку спільне клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Худльово Ужгородського району Закарпатської області, ромської національності, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 .

у с т а н о в и в:

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2017 року засуджений ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 08 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили (25 жовтня 2017 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок терміну покарання 08 грудня 2016 року, кінець терміну покарання 22 січня 2020 року.

Адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 посилаючись на те, що протягом строку відбування покарання засуджений зарекомендував себе позитивно.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в Луцькому СІЗО з 16 грудня 2016 року порушень вимог режиму утримання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладалися. Адміністрацією СІЗО не заохочувався.

У державну установу «Личакiвська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_5 прибув 16 листопада 2017 року. З лютого 2018 року працевлаштований кухарем в їдальні установи. За час відбування покарання в установі порушень вимог відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи два рази заохочувався. Залучається до робіт з покращення комунально-побутових робіт умов відділення. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Запевняє, що більше на шлях скоєння злочину не стане, відбув 2/3 строку покарання, на думку адміністрації та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради довів своє виправлення.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправної колонії ОСОБА_4 в підтримку клопотання, пояснення засудженого, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 81 ч.2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2002 року та від 16 травня 2014 року до ОСОБА_5 застосовувались вимоги ст.81 КК України, а саме був звільнений умовно-достроково, за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 грудня 2013 року до нього було застосовано іспитовий термін. Крім цього, на підставі вимог ч.5 ст. 72 КК України йому було зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, враховуючи попередні злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин, за який в даний час відбуває покарання в державній установі «Личаківська виправна колонія (№30)».

При цьому суд зазначає, що наявність у засудженого двох заохочень, на думку суду не свідчать про те що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

З характеристики на засудженого вбачається, що 08.02.2018 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні вимог ст. 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення та 08.02.2018 року цією ж комісією відмовлено у застосуванні вимог ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення та

А тому суд вважає, що адміністрація установи не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання своїх обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив :

у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу протягом семи діб з дня її проголошення прокурор має право подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова, а засуджений протягом семи діб з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1