Провадження №1-кс/369/4764/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області у справі №369/6278/18, від 07.06.2018 року було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003279 від 28.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , з забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним автомобілем.
Заявник вважає, що арешт накладено необґрунтовано і в подальшому застосування цього заходу відпала потреба, оскільки всі необхідні процесуальні дії, експертизи та дослідження щодо даного кримінального провадження вже здійсненні, транспортний засіб є пошкодженим та потребує ремонту, також, даний автомобіль не належить на праві власності ОСОБА_6 , яка в момент ДТП керувала вищевказаним автомобілем, а перебування автомобіля на майданчику тимчасового утримання є недоцільним, сприяє можливому розкраданню та подальшому пошкодженню та порушує право власника автомобіля на користування власністю.
ОСОБА_3 зазначає, ч.1 ст.286 КК України, згідно до якої відкрито кримінальне провадження № 0003279 від 28.05.2018 року не передбачає санкції конфіскації майна.
Тому скаржник просив скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повністю. Скасувати заборону на відчуження, розпорядження та користування з автомобіля марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 до суду надіслав заперечення, відповідно до змісту якого просив відмовити у знятті арешту автомобіля марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 . Зазначав, що зняття арешту з вказаного транспортного засобу на даний час ставить під сумнів збереження вказаного автомобіля як речового доказу.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області у справі №369/6278/18, від 07.06.2018 року було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003279 від 28.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , з забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним автомобілем.
Скаржник вважає, що арешт накладено необґрунтовано і в подальшому застосування цього заходу відпала потреба, оскільки всі необхідні процесуальні дії, експертизи та дослідження щодо даного кримінального провадження вже здійсненні, транспортний засіб є пошкодженим та потребує ремонту, також, даний автомобіль не належить на праві власності ОСОБА_6 , яка в момент ДТП керувала вищевказаним автомобілем, а перебування автомобіля на майданчику тимчасового утримання є недоцільним, сприяє можливому розкраданню та подальшому пошкодженню та порушує право власника автомобіля на користування власністю.
ОСОБА_3 зазначає, ч.1 ст.286 КК України, згідно до якої відкрито кримінальне провадження № 0003279 від 28.05.2018 року не передбачає санкції конфіскації майна.
Тому заявник просив скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повністю. Скасувати заборону на відчуження, розпорядження та користування з автомобіля марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні заявник просув суд задоволити клопотання.
Слідчий Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 до суду надіслав заперечення, відповідно до змісту якого просив відмовити у знятті арешту автомобіля марки «Volkswagen-Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 . Зазначав, що зняття арешту з вказаного транспортного засобу на даний час ставить під сумнів збереження вказаного автомобіля як речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки скаржник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне рухоме майно було визнано речовим доказом і є об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідно існує можливість використання даного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні № 0003279 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1