№1-кп/755/1450/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2018 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16.11.2007 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.06.2012 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. ст. 391, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 23.06.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.09.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 03.11.2017 року по відбуттю строку покарання; 25.04.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу в розміри 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (штраф не сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за участю учасників кримінального правопорушення:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 22 червня 2018 року, приблизно о 23 годині 55 хвилин, перебуваючи поряд з будинком № 6 по пр-ту Соборності в м. Києві, помітив автомобіль марки «Форд Скорпіо», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , у якого було відчинено праве переднє скло та підійшовши до даного автомобіля, побачив, що на задньому сидінні лежать дві риболовні вудки з котушками до них, після чого, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 проник до салону автомобіля марки «Форд Скорпіо», д.н.з. НОМЕР_2 , через відкрите переднє ліве скло, звідки намагався викрасти дві риболовні вудки, вартістю 400 гривень кожна, а всього загальною вартістю 800 гривень та дві риболовні котушки, одна з яких вартістю 900 гривень, а інша 300 гривень, що належать ОСОБА_7 , однак, злочин закінчити не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, перебуваючи в салоні автомобіля, був помічений та затриманий працівниками поліції, у зв`язку з чим, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Своїми протиправними діями, які полягали у незакінченому замаху на таємне, викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , намагався спричинити потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень.

Крім того, 02 вересня 2018 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи поряд із будинком № 8 по вул. Чупринки в м. Києві, помітив, що біля під`їзду № 1, стоїть електро-велосипед марки «Маn», до якого були прикріплені дві сумки та риболовна вудка, що належать ОСОБА_8 та в цей час, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна, вчинений повторно.Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного велосипеда, сів на нього та почав від`їжджати від під`їзду, однак, у цей час, його дії побачив потерпілий ОСОБА_8 , який почав кричати вслід та бігти за ним, а він продовжував їхати на викраденому велосипеді.У подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії помічені та носять відкритий характер, продовжив свій злочинний умисел, на вимоги потерпілого ОСОБА_8 не реагував та з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, таким чином, відкрито заволодівши електро-велосипедом марки «Маn», чорного кольору, вартістю 12500 гривень, до якого була прикріплена риболовна телескопічна вудка, вартістю 200 гривень, спортивна сумка марки «Найк», вартістю 200 гривень, всередині якої знаходився насос для підкачки шин, вартістю 160 гривень та сумка-барсетка, вартістю 150 гривень, всередині якої знаходився мобільний телефон марки «Моторола», вартістю 250 гривень, всередині якої знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, із залишком на рахунку в сумі 55 гривень.Таким чином, своїми злочинними діями, які полягали у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 13540 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро каявся та показав, що дійсно 22 червня 2018 року він йшов по пр-ту Соборності у м. Києві, побачив відчинене праве переднє скло автомобіля «Форд», вирішив викрасти з нього майно, тому заліз до нього та взяв сумку і риболовні вудки, однак, викрасти майно не встиг, оскільки приїхала поліція і його затримала. Зокрема показав, що 02 вересня 2018 року, він перебував поряд із будинком № 8 по вул. Чупринки в м. Києві, де помітив біля під`їзду велосипед, який вирішив викрасти, тому, зайшовши у двір, побачив людей, які знаходилися на відстані метрів 10, але були до нього спиною, сів на велосипед та поїхав. Зазначив, що усвідомлював, що його дії могли бути помічені потерпілим, однак, він поїхав далі не повернувши викрадене майно, а вже пізніше був затриманий. Зауважив, що кримінальне правопорушення скоїв один та з ним на той момент нікого не було. Пояснив, що він зробив для себе певні висновки, щиро кається, бажає стати на шлях виправлення, оскільки неодноразово був засуджений, однак, буде намагатися в подальшому нічого протиправного не вчиняти. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 02 вересня 2018 року він приїхав з рибалки на своєму велосипеді на АДРЕСА_3 до сестри. Він поставив свій велосипед біля під`їзду, не прив`язавши його замком, після чого, сів на лавку та сидів спиною до велосипеду, зокрема, у дворі знаходилися ще й сусіди. У цей час, він побачив трьох чоловіків, серед яких був обвинувачений. Вони пройшли повз нього і через деякий час стали повертались. Однак, коли він повернув голову назад, то побачив як обвинувачений сів на його велосипед і поїхав, а двоє інших чоловіків втекли. Показав, що він намагався наздогнати обвинуваченого, однак, не встиг, так як той почав тікати на велосипеді, хоча він кричав обвинуваченому вслід, щоб той зупинився, повернув велосипед та продовжував бігти за ним, проте не наздогнав. Зазначив, що шкода йому не заподіяна, оскільки майно повернуто.
Крім наведеного вище, повного визнання вини та щирого каяття ОСОБА_3 , показань потерпілого ОСОБА_8 його вина також підтверджується дослідженими у судовому засіданні за згодою учасників кримінального провадження письмовими доказами, які ніким не оспорюються, а саме: протоколами огляду місця події від 23.06.2018 року та 02.09.2018 року; протоколом обшуку від 02.09.2018 року; протоколами огляду речей від 23.06.2018 року та 03.09.2018 року; постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.06.2018 року і 03.09.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2018 року; протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.06.2018 року і 02.09.2018 року та матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, громадського порядку не порушував, скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило, раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів (ст. ст. 263, 391 КК України).

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , його особи - раніше судимий, зокрема, за вчинення злочинів проти власності, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням його ставлення до скоєного вину визнав, викрадене майно повернуто, суд приходить до висновку про призначення міри покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Також суд вважає, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_3 , слід виконувати самостійно, виходячи з наступного.

При вирішенні даного питання суд враховує, що штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання. Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно. Штраф як додаткове покарання також виконується самостійно (ч. 3, 4 ст. 72).

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 02 вересня 2018 року.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, слід виконувати самостійно, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: електро-велосипед, риболовну вудку, сумку «Найк», портсигар, насос, барсетку з риболовним знаряддям, що передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити у його власності.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: дві риболовні вудки з двома котушками до них, що передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити у його власності.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: гроші в сумі 37 гривень та мобільний телефон марки «Lenovo A526» без сім-картки (ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ), що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: