ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1462/19 Справа № 210/1111/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком 24 червня 2010 року Апеляційного суду Київської області за п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.ч.1,2 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна,
про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

адвоката ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року клопотання засудженого задоволено та звільнено ОСОБА_6 умовно-достроково із місць позбавлення волі на не відбутий строк покарання - 01 рік 11 місяців 20 днів.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, засуджений відбув 3/4 частини строку призначеного покарання, та своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, за весь період відбування покарання ОСОБА_6 мав дев`ять стягнень, п`ять з котрих до вступу вироку в законну силу, та чотири після, які є погашеними у встановленому законом порядку, має два заохочення. Тому на думку суду, засуджений довів своє виправлення, та підлягає умовно достроковому звільненню.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та винести нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Вимоги скарги прокурор обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин. Також вважає, що суд першої інстанції не врахував, що останні 3 стягнення ОСОБА_6 отримав у 2017-2018 р., зокрема, останнє стягнення 08 червня 2018, яке відповідно до вимог ч.14 ст. 134 КВК України погашено 08 грудня 2018 року. При цьому, вказує, що наявні у засудженого заохочення від 06 жовтня 2016 та 09 січня 2017 року свідчать про наміри тимчасового виправлення, але подальші порушення режиму відбування покарання не дають можливості зробити висновок про доведення засудженим свого виправлення. Окрім того, вважає висновки суду про сумлінне ставлення до праці необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про постійне залучення ОСОБА_6 до праці. Також, звертає увагу, що 07 липня 2017 року адміністративною комісією ДУ Криворізька виправна колонія №80 засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, оскільки він не довів своє виправлення та мав діюче стягнення. До того ж, прокурор вказує, ОСОБА_6 відбув 3/4 строку покарання і цей строк настав лише у зв`язку із застосуванням до нього ч.5 ст. 72 КК України, чим скорочено було покарання більш ніж на 2 роки 9 місяців.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого та його захисника, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , відбуває покарання, призначене вироком Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2010 року за п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2011 року, вирок суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року, зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покпарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2010 року, строк попереднього ув`язнення з 20 грудня 2008 року по 29 вересня 2011 року включно, згідно ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 31 грудня 2008 року, на теперішній час характеризується посередньо.
Окрім того, до роботи на виробництві установи не залучається, виконує роботи з благоустрою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. При цьому, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із благоустрою установи, розуміє суспільну необхідність у їх виконанні. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався у зв`язку з наявністю вищої освіти, бере участі у роботі самодіяльних організацій, за що отримав грамоту. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень. Згідно вироку суду вину не визнав повністю, судові витрати у справі відшкодовано повністю, на профілактичному обліку установи не перебуває.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 хоча і характеризується позитивно, однак його поведінка не є такою, що зазнала позитивних змін.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 за весь період відбування покарання мав 9 стягнень, 5 з котрих до вступу вироку в законну силу, та 4 після, котрі є погашеними у встановленому законом порядку, має два заохочення.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно витягу із протоколу №25 від 07 липня 2017 року засідання комісії Криворізької виправної колонії №80 УДПтСУ у Дніпропетровській області на предмет розгляду особових справ засуджених для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на підставі ст.81 КК України, було відмовлено в направленні матеріалів на засудженого ОСОБА_6 для вирішення питання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення, як таке, що є передчасним, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Між тим, ОСОБА_6 станом на час звернення до суду першої інстанції відбув 3/4 строку призначеного покарання.
При цьому, строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки йому в силу ч.5 ст. 72 КПК України, було скорочено покарання більш ніж на 2 роки 9 місяців, а відтак до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 11.03.2021.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, заохочення мають формальний харктер і за правилами п.2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про становлення його на шлях виправлення, тому відсутні підстави для задоволення його клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4