ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7256/18
провадження № 1-кп/753/555/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 ,
обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004462 від 01.07.2016 р. за звинуваченням:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 257, ч.3 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 15 п.п.6, 11,12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 309 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 15 п.п.1,5 ч.2 ст. 115; ч.2 ст. 15 п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 296; ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 296; ст. 257; ч.1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ч.2 ст. 15, п.п.1,5, ч.2 ст. 115; ч.2 ст. 15 п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ст. 257; ч.1 ст. 263; ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за п.п.6,11, 12 ч.2 ст. 115; ст. 257; ч.4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за ч.5 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115; ст. 257 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив продовжити всім обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на ст. 177 КПК України, якою визначені ризики, що обвинувачені зможуть переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора ОСОБА_5 щодо необхідності продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Представники потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали думку прокурора щодо необхідності продовження строку дії запобіжних заходів, обраних відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, про які наголосили прокурори.
Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 в судовому засіданні просили змінити своїм підзахисним запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звертаючи увагу суду на тривалий строк перебування обвинувачених під вартою, а також посилаючись на необґрунтованість ризиків, зазначених прокурорами в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_14 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на відсутність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання.

Обвинувачені в судовому засіданні підтримали позиції своїх захисників та просили змінити запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою з підстав, про які наголосили в судовому засіданні їх захисники.

Обвинувачений ОСОБА_17 повторно звернувся до суду із клопотанням про покладення обов`язків на уповноважених осіб ДУ "Київський слідчий ізолятор" забезпечити проведення його медичного огляду лікарями фахівцями на належному рівні щодо стану його здоров`я, і у разі підтвердження наявності у нього скарг на захворювання, покласти на уповноважених осіб обов`язки щодо забезпечення його обстеження за допомогою магнітно-резонансної терапії, реоенцефалографії, ехоенцефалографії та проведення його подальшого лікування в умовах стаціонару поза межами Київського слідчого ізолятору, посилаючись на істотне погіршення стану здоров`я та відсутність медичного обстеження з часу винесення минулої ухвали.

Обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_16 також заявили клопотання про покладення обов`язків на уповноважених осіб ДУ "Київський слідчий ізолятор" щодо проведення їх медичного огляду у зв`язку із істотним погіршенням стану здоров`я під час перебування під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден из більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, та зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, у зв`язку з чим судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, та такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. (п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України», п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, яке набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року).

При вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених судом повністю враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України.
Вислухавши позиціїї учасників судового провадження, колегія суддів оцінила в сукупності всі обставини, зокрема те, що обвинуваченим інкриміновано вчинення ряду злочинів, у тому числі злочин, передбачений п.п. 6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину згідно з положеннями ст. 12 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні найбільш тяжкого злочину, у вигляді довічного позбавлення волі, яке відповідно до приписів ст. 51 КК України є найвищою мірою покарання. Крім того, колегія суддів враховує, що на даний час в судовому засіданні прокурором не був оголошений обвинувальний акт в повному обсязі, не з`ясоване ставлення обвинувачених до пред`явленого обвинувачення, не розпочате дослідження доказів по справі, що свідчить про відсутність об`єктивних відомостей, які б дозволяли суду зробити висновок про необґрунтованість вищезазначених ризиків, які зумовили застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи про їх істотне зменшення. Також суд враховує, що на цей час не допитані потерпілі та свідки, що свідчить про те, що існує ризик незаконного впливу обвинувачених на цих осіб.
Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність ризиків, які зумовлюють можливість продовження обвинуваченими злочинної діяльності або перешкоджанню правосуддю, незаконного впливу на свідків та потерпілих. Таким чином, суд враховує, що стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про істотне зменшення на цей час зазначених ризиків з урахуванням суспільного інтересу, який в даному випадку є переважним.
Таким чином, враховуючи вагомість вищезазначених ризиків, колегія суддів вважає, що зазначені захисниками та обвинуваченими обставини не дають суду підстави для відмови в задоволенні клопотання прокурорів про продовження строку дії запобіжного заходу, та приходить до висновку про те, що відносно обвинувачених слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою .
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях вказував на необхідність обговорення можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, враховуючи тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченим злочинів, характеристику осіб обвинувачених, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Разом з тим, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а також обставини справи та вагомість вищенаведених ризиків, суд вважає неможливим визначити розмір застави при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 обвинувачуються у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Передбачених законом підстав для задоволення клопотань захисників та обвинувачених про зміну запобіжних заходів щодо обвинувачених на більш м`які у судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням наявної медичної документації щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_17 хвороби, пов`язаної із перенесеною ЗЧМТ, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_17 щодо покладення обов`язку на уповноважених осіб Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду ОСОБА_17 шляхом обстеження за допомогою магнітно-резонансної терапії, реонцефалографії, ехоенцефалографії, оскільки встановлено, що попередня ухвала суду про проведення медичного обстеження не була виконана.

Крім того, у зв`язку із повідомленням обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_16 про суттєве погіршення стану здоров`я під час перебування під вартою, колегія суддів вважає за необхідне покласти обов`язок на уповноважених осіб установи попереднього ув`язнення, де перебувають обвинувачені, провести медичний огляд вказаних осіб та надати до суду відповідний висновок щодо стану здоров`я обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_16 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:

Продовжити відносно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 06 липня 2019 р. включно.
Покласти обов`язок на уповноважених осіб Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом обстеження за допомогою магнітно-резонансної терапії, реонцевалографії, екоенцефалографії.
Покласти обов`язок на уповноважених осіб Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3