Номер провадження:1-кп/521/1118/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
за участі обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Всудовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.
Захисник та ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання та призначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на відсутність обставин, які були при обранні запобіжного заходу, або застосувати альтернативний запобіжний заход у вигляді застави.
Вислухавши думку сторін, суд вважає за необхідне клопотання сторони обвинувачення задовольнити з наступних підстав.
ОСОБА_5 , обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі ще може свідчити про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченої відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою, ступень міцності соціальних зв`язків обвинуваченої за місцем мешкання.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій та обмеження її конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченій, судом не встановлено.
Також, суд на підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України та оцінюючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України вважає, що застосування застави до ОСОБА_5 в даний час неможливе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 27.11.2018 року, включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1