Справа № 682/1044/19
Провадження № 1-кп/682/109/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження № 0000135 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Хмельницької області Славутського району, с. Крупець, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, вдови, пенсіонерки, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

20.12.2018 року близько 18:00 год., у ОСОБА_4 яка перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час розпивання спиртних напоїв разом з власником будинку ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на крадіжку банківської картки, що належить ОСОБА_5 та знаходилась у зовнішньому кармані куртки останнього.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською платіжною карткою ПАТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , таємно, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув, з метою подальшого використання відомого пін-коду доступу до вищевказаного рахунку платіжної банківської картки, викрала важливий особистий документ - банківську платіжну картку, яка є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носієві і у контексті положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 04.01.2019 року ОСОБА_4 , переслідуючи мету викрадення чужого майна, а саме, грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 , ввівши в оману свою дочку ОСОБА_6 щодо законності своїх дій по відношенню до дозволу на зняття грошових коштів з банківської карти, яка була необізнана у тому, що ОСОБА_5 не передавав належну для нього банківську картку та не просив зняти з неї грошові кошти, попередньо повідомивши пін-код, передала викрадену раніше нею банківську платіжну картку ПАТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , що забезпечувала доступ до грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , яка провела з нею наступні дії, а саме:

- 04.01.2019 о 19:27 було проведено операцію розрахунку в торгово-сервісній мережі магазину «Пролісок», що розташований по вул. Б. Хмельницького 108-А в с. Крупець Славутського району, згідно якої ОСОБА_6 здійснила покупку продуктів харчування на суму 16 грн. 50 коп.;

- 04.01.2019 о 21:15 год. через банкомат АТ «ОщадБанк», що розташований по вул. Соборності, 32 в м. Славута, ОСОБА_6 зняла кошти в сумі 3000 (три) тисячі гривень, які в подальшому передала для своєї матері ОСОБА_4 , яка діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, протиправно, з метою наживи, заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 на суму 3000 грн.,чим заподіяла останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3016 гривень 50 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, просила затвердити угоду про примирення із потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 , прокурор підтримали угоду про примирення з обвинуваченою і просять її затвердити.

03.04.2019 року потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 , діючи добровільно на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України уклали угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, підтвердила обставини їх вчинення.

Потерпілий підтвердив факт примирення з обвинуваченою.

Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання менш суворого більш суворим у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Статтею 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Можливість укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим передбачена ст. 468 КПК України.

Така угода, згідно ст. 469 КПК України, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України та з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 , укладену 03.04.2019 року у кримінальному провадженні № 0000135.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( пятсот десять) гривень;

ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот пятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому, згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1