Справа № 487/5249/17
Провадження № 1-кп/487/210/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0003502 від 05.09.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоперівське Новоодеського району Миколаївської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення : прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого: ОСОБА_7 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 31.08.2017 року з 08:00 до 21:00 год. знаходився на своєму робочому місці, а саме за касою №5 в приміщенні супермаркету «Гіппо», розташованому по вул. Шосейна, 15/1. Знаходячись у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та незаконне збагачення за рахунок грошових коштів ТОВ «Свантовіт».

Реалізуючи свій злочинний умисел з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи умисно та цілеспрямовано впевнившись, що його дії залишаються поза увагою працівників супермаркету «Гіппо» та інших осіб, ОСОБА_5 у період часу приблизно з 13:30 до 20:30 год. таємно викрав грошові кошти ТОВ «Свантовіт» на загальну суму 1504, 63 грн., розпорядившись викраденими грошовим коштами на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальні збитки ТОВ «Свантовіт» на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, від надання показів відмовився.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення посилається на показання допитаних в судому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та докази, які вважав за необхідне надати прокурор, і які в судовому засіданні були безпосередньо ретельно досліджені судом за його клопотанням, а саме:

-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 просить вжити заходів до ОСОБА_5 , працюючому касиром с/м Гіппо, розташованому по вул. Шосейна 15/1 в м. Миколаєві, який з 12.08.2017 року викрав грошові кошти з каси в сумі 313,49 грн. (а.с.64);

-Рапорти слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 19.09.2017 року, про встановлення обставин скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України (а.с. 65-88);

-Копія автобіографії ОСОБА_5 (а.с.91)

-Копія договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність без номеру та дати, в якому в графі «Роботодавець» відсутній підпис директора ТОВ «Свантовіт» ОСОБА_13 , а в графі «Працівник» зазначено ОСОБА_5 та є підпис (а.с.92);

-Копія анкети кандидата на роботу в роздрібній мережі корпорації «КИВИТ» ОСОБА_5 від 17.07.2017 року (а.с.93,94);

-Договір №31/07 про надання послуг від 31.07.2017 року між замовником ТОВ «Свантовіт» в особі директора ОСОБА_13 та виконавцем ОСОБА_5 , відповідно до якого Виконавець зобов`язується надавати послуги розрахунки з покупцем (а.с.95);

-Згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_5 (а.с.96);

-Копія переліку порушень та покарань (а.с.97);

-Копія інструкції про правила поведінки при обшуку та допиті (а.с.98-99);

-Копія посадової інструкції касиру торгівельного залу (а.с. 99 зворот 100);

-Копія направлення на стажування ОСОБА_5 (а.с. 101);

-Копія наказу №1-а від 01.07.2013 року (а.с.102);

-Акт проведення інвентаризації в період з 12.08.17 по 31.08.17., підписаний бухгалтером мережі Гіппо ОСОБА_14 та начальником СБ мережі Гіппо ОСОБА_9 (а.с. 104-116);

-Копія графіку роботи персоналу на серпень (а.с.117);

-Копії аркушів зошиту, в яких зазначені дати, прізвища, час та підписи (а.с.118-139);

-Копія розпорядку дня співробітників «Гіппо» (а.с.140);

-Копії аркушів журналу, в яких зазначені дати, прізвища та час перерви на відпочинок (а.с.141-151);

-Заява представника потерпілого ОСОБА_9 про долучення до матеріалів кримінального провадження лазерного диску, на якому містяться відео файли, на яких вбачається факт привласнення грошових коштів ТОВ «Свантовіт» касиром ОСОБА_5 (а.с.152);

-Лазерний CD-R диск з відеоінформацією наданою з супермаркету «Гіппо» по вул. Шосейна 15/1 (а.с. 153);

-Протокол від 11.09.2017 року огляду предмету: лазерний диск сірого кольору, який наданий представником ТОВ «Свантовіт», на якому міститься інформація з супермаркету «Гіппо» (а.с. 154-155)

-Постанова про визнання, долучення до кримінального провадження речових доказів від 11.09.2017 року (а.с.156);

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працює заступником начальника служби безпеки компанії «КІВІТ», а ОСОБА_5 працював касиром. Йому зателефонував старший зміни служби безпеки супермаркету Гіппо, розташованого по вул. Фрунзе 15/1 та повідомив, що при перегляді відеозаписів з камер спостереження було виявлено факт викрадення грошових коштів з грошового ящика каси касиром ОСОБА_5 . Він приїхав до супермаркету та разом з відеооператором та старшим зміни переглянув відео, на якому було видно як ОСОБА_15 при обслуговуванні клієнтів, отримує від них гроші за товар, але не кладе до каси, а кладе або під касу або у кишеню. Після цього він зателефонував дільничому поліцейському ОСОБА_16 . Потім покликав ОСОБА_17 повідомив, що є відеозапис, він не заперечував, пояснив, що кожного дня брав з каси від 500 до 600 грн. До складу комісії з інвентаризації він не входив.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_5 працював касиром в супермаркеті «Гіппо», через тиждень стажування він приступив до самостійної роботи. Під час перегляду відеокамер встановили, що ОСОБА_5 бере гроші з каси та кладе собі до кишені, повідомили заступника начальника служби охорони, він приїхав. Потім запросили ОСОБА_5 до кабінету, запитали чи брав він кошти, він заперечував, потім йому повідомили, що мається відеозапис, тоді він зізнався що брав гроші з каси щодня приблизно 500-600 грн. Відео було за останні 2-3 дні. Суму нестачі встановили по видаленим чекам приблизно на 18000 грн. Каси перевірялися кожного дня по чекам. Акт інвентаризації він не підписував.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання пояснив, що працює старшим зміни супермаркету «Гіппо». В магазині була велика нестача грошових коштів, в зв`язку з чим він став переглядати записи з камер відео спостереження та побачив, що касир ОСОБА_5 перед тим як піти на перерву бере гроші з каси. Відразу повідомив адміністратора та начальника СБ ОСОБА_9 . Відео за попередні 3 дні скопіював на свій мобільний телефон, потім показав його ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Нестача коштів була лише на 3 та 5 касах. Розмір викрадених коштів визначався по видаленим чекам.

Оцінюючи висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ч.1 ст. 185 КК України, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; та інші обставини, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст.91 КПК України).
Відповідно до ст.. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. (стаття 85 КПК України)
Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК докази, отримані внаслідок порушення права особи на захист, а також здійснення здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.

Частиною 2 статті 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Проте, надані стороною обвинувачення докази вищевикладеним вимогам закону не відповідають. Так, копії документів: автобіографії ОСОБА_5 ; договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність; анкети кандидата на роботу в роздрібній мережі корпорації «КИВИТ» ОСОБА_5 від 17.07.2017 року; Договору №31/07 про надання послуг від 31.07.2017 року; згода на збір та обробку персональних даних ОСОБА_5 ; переліку порушень та покарань; інструкції про правила поведінки при обшуку та допиті; посадової інструкції касиру торгівельного залу; направлення на стажування ОСОБА_5 ; наказу №1-а від 01.07.2013 року; графіку роботи персоналу на серпень; аркушів зошиту, в яких зазначені дати, прізвища, час та підписи; розпорядку дня співробітників «Гіппо»; аркушів журналу, в яких зазначені дати, прізвища та час перерви на відпочинок, є неналежними та недопустимими, оскільки не містять фактів та обставин, що мають значення у кримінальному провадженні та підлягають доказуванню, а також суду не надано доказів, що вони були отримані у порядку встановленому КПК України, в зв`язку з тим, що суду не надано ані ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів, ані запитів слідчого або інших документів, які б свідчили про надання цих документів на запит слідчого чи добровільно надані представником ТОВ «Свантовіт».

Крім того, зазначені копії документів не завірені належним чином, копія договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність без номеру не містить дати його укладання та підпису директора ТОВ «Свантовіт» ОСОБА_13 , копія посадової інструкції касира торгівельного залу не містить дати та прізвища посадової особи яка її затвердила, а в графі про ознайомлення відсутнє прізвище особи, яка була з нею ознайомлена.

Далі, акт про проведення інвентаризації в період з 12.08.17. по 31.08.17. судом визнається неналежним та недопустимим доказом виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України №879 від 02.09.2014 року (далі Положення), для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Пунктом 6.1 Положення визначено, що наявність готівки, грошових коштів, цінних паперів, грошових документів (сплачених санаторно-туристичних путівок, поштових марок тощо) і бланків документів суворої звітності встановлюється інвентаризацією та оформляється актом інвентаризації. Інвентаризація кас на підприємстві проводиться відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320.

Відповідно до п. 1,2 Розділу ІV Положення, висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. Протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації.
Додатком 7 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, встановлено форму та зміст Акту про результати інвентаризації наявних коштів, з якого вбачається, що Акт підписується головою та членами комісії, складається в присутності матеріально відповідальної особи та затверджується керівником підприємства.

Проте, наданий стороною обвинувачення Акт проведення інвентаризації вищевикладеним вимогам чинного законодавства не відповідає. Так, суду не надано розпорядчих документів керівника підприємства про проведення інвентаризації, створення інвентаризаційної комісії та її склад, що може свідчити про проведення інвентаризації неповноважними особами. З наданого Акту неможливо встановити дату, час, місце (підприємство, номер каси) проведення інвентаризації. Відсутність підпису матеріально відповідальної особи та керівника підприємства свідчить про те, що вказаний Акт складено за відсутності матеріально відповідальної особи та не затверджувався керівником підприємства.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснили, що участі у проведенні інвентаризації вони не приймали, хоча свідок ОСОБА_9 підтвердив, що підпис в Акті належить йому.
Крім того, наданий Акт є недопустимим доказом, оскільки, як і у випадку вище перелічених копій документів, суду не надано відомостей, які б свідчили про те, що вказаний доказ отриманий стороною обвинувачення у встановленому КПК України порядку.

Вирішуючи питання про належність і допустимість доказу лазерного CD-R диск з відеоінформацією наданою з супермаркету «Гіппо» по вул. Шосейна 15/1, суд виходить з наступного. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що при перегляді записів з камер відеоспостережень виявив, що касир ОСОБА_5 забирає гроші з каси, зробив копію запису на свій мобільний телефон, потім запис з телефону показував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але копії цього запису нікому, в тому числі і працівникам поліції не передавав. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що у його присутності працівники поліції лише дивилися відеозапис, але не вилучали, та підтвердив, що копію запису було зроблено на телефон старшого зміни на ім`я ОСОБА_18 . Свідок ОСОБА_10 також пояснив, що копію запису робив його напарник на ім`я ОСОБА_18 , але ким та за яких обставин відео було передано працівникам поліції йому достеменно не відомо.

Частинами 3 та 4 статті 99 КПК України визначено, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.
Разом з цим, оригінал документа (відеозапису) або його дублікат, виготовлений у спосіб встановлений ч.4 ст. 99 КПК України, суду не надано. У свою чергу, заява ОСОБА_9 без дати про надання слідчому лазерного диску, не містить інформації про дату, час, місце та спосіб виготовлення копії цього відеозапису.

Крім того, в судовому засіданні при перегляді відео файлів, які містяться на наданому лазерному диску було виявлено, що вони не містять інформації про дату, час, місце здійснення відеозапису, а тому посилання сторони обвинувачення, що саме цей запис доводить факт таємного викрадення ОСОБА_5 31.08.2017 року грошових коштів ТОВ «Свантовіт» є безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що наданий стороною обвинувачення доказ лазерний CD-R диск з відеоінформацією наданою з супермаркету «Гіппо» по АДРЕСА_3 , є неналежним та недопустимим.

Покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо скоєння крадіжки грошових коштів саме ОСОБА_5 , судом не приймаються до уваги, оскільки вказані особи не були безпосередніми свідками подій 31.08.17 року.

Покази свідка ОСОБА_11 щодо скоєння ОСОБА_5 крадіжки грошових коштів з каси судом оцінюються критично, в зв`язку з тим, що вони не підтверджені в судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами та є його припущеннями, оскільки такі дії ОСОБА_5 він бачив лише на відеозапису, з якого неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_5 брав з каси саме гроші та у якій сумі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувальний вирок із врахуванням ч.3 ст. 373 КПК України не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Із врахуванням наданих сторонами кримінального провадження доказів, створення судом необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд тлумачить всі сумніви на користь обвинуваченого і приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, що є підставою для ухвалення виправдувального вироку.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав цивільний позов на суму 1504,63 грн. Проте, відповідно до ч.3 ст. 129 КПК України цивільний позов ТОВ «Свантовіт» підлягає залишенню без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.6 Конвенції Про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст. ст.. 2, 7, 8, 9, 17, 23, 84-89, 91-94, 98-99, 129, 223, 284, 370, 373, 374, 393, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України, та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Цивільний позов ТОВ «Свантовіт» про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського Апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити виправданому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1