ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000282 від 03 липня 2018 року за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рингач Новоселицького району Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утримання малолітня дитина, 2016 р.н., раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України та доведеності його вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районний суд при призначенні покарання безпідставно застосував до ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, чим допустив невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого

____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 720/1878/18
Провадження №11-кп/822/78/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вказує, що районний суд дійшов хибного висновку про можливість виправлення обвинуваченого безреального відбування покарання, оскільки не врахував наявність непоправно тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , а тому необхідним є призначення реального покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 подав заперечення, в якому спростовує вимоги апелянта, вказує, що апеляційна скарга прокурора є безпідставною та задоволенню не підлягає, просить вирок районного суду залишити без змін. Зазначає, що районним судом було повно і всебічно враховано всі обставини справи, дав їм належну оцінку і прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, на вказану апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 подала заперечення, в якому просить залишити вирок районного суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Вказує, що ОСОБА_6 повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, просить не позбавляти його волі, оскільки він має молоду сім`ю та дитину, також сподівається отримувати від нього в подальшому матеріальну допомогу.

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на проведення судових експертиз в сумі 6006 гривень в дохід держави.

Прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, 02 липня 2018 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz-E 320», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі Н-10, сполученням «Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці-КПП «Мамалига», поза межами населених пунктів в адміністративно-територіальних межах Новоселицького району Чернівецької області, зі сторони м. Новоселиця в напрямку м. Чернівці.

Проїзджаючи 261 км + 801 м вказаної автодороги, водій ОСОБА_6 здійснюючи маневр повороту ліворуч, в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 10.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїм діях, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув дорожню розмітку 1.5 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху та не надав перевагу у русі мотоциклу марки «BMW-К1200S», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , в результаті чого допустив зіткнення з останнім.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла ОСОБА_9 спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення наявного при житті відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку та розвитком підоболонкових крововиливів.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_9 смерть.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію обвинуваченого, його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог та просили залишити без змін вирок районного суду, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Потерпіла ОСОБА_10 в запереченнях до апеляційної скарги висловила свою думку щодо покарання, призначеного обвинуваченому, просить розглядати апеляційну скаргу без її участі.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду, на підставі ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу прокурора без участі потерпілої.
Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КК України, а саме визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Вирішуючи питання стосовно призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Ці обставини, на думку, колегії суддів, судом першої інстанції враховані повною мірою. Так, районний суд у вироку зазначив, що, хоча злочин, вчинений ОСОБА_6 , є тяжким, однак він був вчинений з необережності.

Крім того, судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого, а саме: його молодий вік (1989 р.н.), те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався (т.2 а.с.81), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у психіатра (т.2 а.с.82), є учасником бойових дій (т.3 а.с.56), пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди, визнано у якості пом`якшуючої обставини той факт, що ОСОБА_6 проходив службу в районі АТО, чим виконав свій конституційний обов`язок як громадянин України.
Також враховано позитивні характеристики з місця проживання та місця роботи ОСОБА_6 , згідно яких останній проявляє себе як комунікабельна, ввічлива людина, завжди готовий прийти на допомогу, без шкідливих звичок, працьовитий, товариський. В побуті доброзичливий, чуйний, відповідальний, має міцну сім`ю, яку утримує. Бере участь у громадських зборах та необхідних роботах на території, де проживає, з сусідами не конфліктує (т.2 а.с.84).
Ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним кримінального правопорушення та його посткримінальна поведінка переконливо свідчать про те, що останній може виправитись, не відбуваючи покарання у виді позбавлення волі. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, зобов`язався надавати потерпілій за необхідності фінансову допомогу в майбутньому.
Крім того, колегія суддів враховує позицію потерпілої ОСОБА_10 , яка в районному суді та в запереченнях на апеляційну скаргу, поданих до суду апеляційної інстанції просила не призначати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки останній повністю відшкодував їй завдані моральні та матеріальні збитки. Потерпіла вказала, що очікує в майбутньому на фінансову допомогу від ОСОБА_6 , яку він зможе надати, працюючи та перебуваючи на волі.
Поряд з іншим, районний суд при призначенні покарання надав оцінку і досудовій доповіді органу пробації від 28 листопада 2018 року (т.3 а.с.34-38), згідно якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення низький, та виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення його волі за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Вимоги апелянта про те, що суд першої інстанції ухвалив вирок із порушенням закону України про кримінальну відповідальність, не відповідає дійсності. Районним судом, у відповідності до ч.1 ст.65 КК України, призначено покарання у межах, установлених у санкції ч.2 ст.286 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілій збитків, відсутність обтяжуючих обставин.
Досліджені у сукупності, ці дані дозволили районному суду призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, із покладенням на нього відповідних зобов`язань, згідно ст.76 КК України. На думку колегії суддів, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора не можуть бути підставою для призначення останньому покарання у виді позбавлення волі, оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку були враховані всі обставини вчиненого кримінального правопорушення. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку і прийняв обґрунтоване рішення про застосування ст. 75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання зі встановленням
іспитового строку, поклавши на нього відповідні обов`язки, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 406, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

26.02.2019 року
(дата засвідчення копії)