Справа №577/2713/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/151/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоандріївка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше судимої 05.12.2007 р. Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

У поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій і доведеність вини обвинуваченої, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною за ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі;

- обвинувачена ОСОБА_7 , посилаючись на суворість призначеного їй покарання, просить вирок суду, щодо неї скасувати та направити матеріали справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду, або в апеляційному порядку змінити вирок і пом`якшити їй покарання, шляхом застосування положень ст. ст. 69, 69-1 КК України.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили визначено залишено тримання під вартою, строк відбуття покарання визначено рахувати з 02.05.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області 4779 грн. 45 коп. витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_10 .

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- прокурор зазначає, що вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії тяжких насильницьких, який призвів до настання тяжких наслідків заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Вказує, що злочин обвинувачена скоїла з використанням малозначного приводу у стані алкогольного сп`яніння, а спосіб та знаряддя його вчинення свідчать про надмірну агресивність ОСОБА_7 і її підвищену небезпеку для суспільства. Також зазначає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що обвинувачена будучи засудженою та відбувши покарання за вчинення аналогічного злочину, звільнившись з місць позбавлення волі повторно вчинила умисний тяжкий злочин;

- обвинувачена ОСОБА_7 , за змістом своєї апеляційної скарги, вказує, що судом безпідставно не були застосовані норми ст.ст. 66, 69, 69-1 КК України при призначенні їй покарання та умисно спотворено її особисті дані. Зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 370, 374 КПК України, фактично упереджено та в односторонньому порядку розглянув пред`явлене їй обвинувачення, а у вироку не зазначив положення закону, яким керувався при його винесенні.

14 січня 2019 року на адресу суду від обвинуваченої ОСОБА_7 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , у якому вона вважає апеляційну скаргу прокурора невмотивованою та необґрунтованою, та просить залишити її без задоволення, а вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2018 року відносно неї - залишити без змін.

Наголошує, що суд першої інстанції правильно призначив їй міру покарання у виді 5 років позбавлення волі та врахував усі обставини по даному кримінальному провадженні, взявши до уваги ступінь тяжкості та особу обвинуваченої.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подані апеляційні скарги не надійшло.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 02.05.2018 року, близько 16.20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі співмешканцем ОСОБА_10 , який зробив їй зауваження з приводу знаходження у нетверезому стані, на побутовому ґрунті та з`ясуванні особистих неприязних відносин, вхопила у кімнаті зі столу кухонного ножа, лезом якого умисно нанесла ОСОБА_10 один удар в ділянку живота зліва.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини зліва з пошкодженням лівої долі печінки та шлунку.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала жодної апеляційної скарги та просила залишити вирок без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку, є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувався у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченої судом вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Таким чином, висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченої і правильності кваліфікації її дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України не перевіряються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог ст.67 КК України визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою повторно, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій врахував досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_7 , складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Таким чином, судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 , за даних обставин, обґрунтовано призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке вона має відбувати реально, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи прокурора в своїй апеляційній скарзі щодо неврахування судом тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який відноситься до категорії тяжких насильницьких та призвів до заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає необргунтованими, оскільки судом належним чином враховано як характер так і ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_7 злочину та наслідки, що настали.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до прослуханого в ході підготовки до апеляційного розгляду технічного носія інформації і сам потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні від 13 серпня 2018 року просив, щоб обвинувачену суворо не карали, будь-яких матеріальних, моральних претензій до неї не має та повністю пробачає їй вчинене. Дана обставина також підтверджена наявною у справі заявою потерпілого про відсутність у нього матеріальних і моральних претензій до обвинуваченої (а.с.14).

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що обвинувачена скоїла злочин з використанням малозначного приводу у стані алкогольного сп`яніння, а спосіб та знаряддя його вчинення свідчать про надмірну агресивність ОСОБА_7 і її підвищену небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі зазначені обставини судом були досліджені, їм надана відповідна оцінка та в результаті обвинуваченій призначене справедливе та співмірне вчиненому злочину покарання, крім того, факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, у вироку суду першої інстанції враховано як обтяжуючу покарання обставину.

Що стосується посилання прокурора про не надання судом належної оцінки тому факту, що обвинувачена будучи засудженою та відбувши покарання за вчинення аналогічного злочину, повторно вчинила умисний тяжкий злочин, то вони є безпідставними, оскільки саме вчинення нового злочину ОСОБА_7 і стало підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 121 КК України та до призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке обвинувачена має відбувати реально.

Нових обставин на обґрунтування призначення більш суворого покарання на строк саме 6 років позбавлення волі, замість визначених судом першої інстанції 5 років, прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Тому доводи прокурора ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання судом першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та її особі внаслідок м`якості, визнаються колегією суддів як безпідставні.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_7 більш суворого покарання, а саме у виді позбавлення волі на строк 6 років, як того просив прокурор у кримінальному провадженні.

Що стосується посилання обвинуваченої у своїй апеляційній скарзі про не застосування судом до неї положень ст.ст. 66, 69, 69-1 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Всупереч твердженням обвинуваченої, у відповідності до вимог ст. 66 КК України призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, що його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину (а.с.42).

Разом з тим, застосування ст.69 КК України є правом суду, а не його обов`язком при вирішенні судом питання про призначення покарання, оскільки суд при цьому повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення та особу винного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При цьому, той факт, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні інкримінованому їй злочині та щиро покаялася, сам по собі істотно не впливає на застосування положень ст.69 КК України при визначення виду та розміру покарання і повинен враховуватися у сукупності з усіма іншими обставинами кримінального провадження (даними про особу винного), з якими кримінальний закон пов`язує призначення покарання.

Саме ці дані - раніше судима за вчинення аналогічного злочину, злочин вчинила у стані алкогольного сп`яніння, а також, що наведені у вироку та в апеляційній скарзі обставини, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочин, не дають можливості застосувати до покарання, призначеного ОСОБА_7 , ст. 69 КК України.

Що стосується вимог обвинуваченої ОСОБА_7 про застосування до неї положень ст.69-1, то відповідно до п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначення покарання з дотриманням правил ст. 69-1 КК України можливе лише за наявності обставин, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди, а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Як було зазначено вище, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої встановлено вчинення злочину особою повторно, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, навіть при наявності, встановлених судом, обставин які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину підстав для призначення ОСОБА_7 покарання, із застосуванням положень ст. 69-1 КК України, не має.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої про те, що суд порушив вимоги ст.ст. 370, 374 КПК України, упереджено та в односторонньому порядку розглянув пред`явлене їй обвинувачення та у самому вироку не зазначив положення закону, яким керувався при його винесенні, а її особисті дані, судом було умисно спотворено є безпідставними, та надуманими, що явно суперечать викладеному обвинуваченою ОСОБА_7 змісту її заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_9 .

Відповідно до вказаного заперечення, обвинувачена зазначає, що суд першої інстанції правильно призначив їй міру покарання у виді 5 років позбавлення волі та врахував всі обставини справи, взявши до уваги ступінь тяжкості та особу обвинуваченої. Крім того, зазначає, що вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2018 року відносно неї, слід вважати законним, вмотивованим та обґрунтованим та який, на її думку, потрібно залишити без змін (а.с. 71).

На підставі вищенаведеного, колегія суддів, вважає призначене судом першої інстанції покарання у виді 5 років позбавлення волі обвинуваченій ОСОБА_7 є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, а також є справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його пом`якшення та зміни вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження також не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4