Провадження № 1-в/754/439/18
У Х В А Л А
Іменем України

23 листопада 2018 року Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання,
ВСТАНОВИВ:
20 листопада 2018 року в провадження судді Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ( в порядку ч.2 ст. 29 Конституції України) засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як виду покарання.
Суддя, дослідивши скаргу засудженого ОСОБА_2 та долучені до неї документи, дійшов наступного висновку.
Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду м. Києва зі скаргою на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання, за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2012 року.
Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 вважає, що його засуджено до довічного позбавлення волі понад гранично допустимий 10-річний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлений ст. 48 КК України 1960 року. Просить визнати незаконним нинішнє тримання його під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як виду покарання, оскільки він уже фактично відбув 16 (шістнадцять) років позбавлення волі, а враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року, він вже юридично відбув 27 (двадцять сім) років позбавлення волі, що на дванадцять років перевищує граничний п`ятнадцятирічний строк, передбачений ч. 1 ст. 63 чинного Кримінального кодексу України і, таким чином, його в будь-якому випадку тримають під вартою незаконно, в порушення вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року скаргу засудженого ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 539 КПК України, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2012 року до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду по суті.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.
Положеннями ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зі скарги та матеріалів, доданих до неї вбачається, що заявник ОСОБА_2 був засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року за ст.69, п. «г», «ж», «з», «і» ст. 93, ч.2 ст. 140, ч.2 ст.142, ч.3 ст. 166, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 189, ст.257 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням обов`язків представника влади на три роки та з позбавленням його спеціального звання «підполковник міліції». Вирок переглядався касаційною інстанцією і залишений в силі ухвалою від 23.04.2013 р.
Отже, скаржник ОСОБА_2 тримається під вартою в умовах довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 р., тобто за вмотивованим рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.537 КК України, під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього кодексу, має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;
13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);
13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Статтею 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку. Так, з аналізу положень вказаної норми кримінального-процесуального закону вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням зокрема засудженого. Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, може бути подано в залежності від питання, яке порушується перед судом, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений; до суду, який ухвалив вирок.
Жодних посилань на те, які саме питання та в чому вони полягають при виконанні вироку Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 р. у вигляді довічного позбавлення волі засудженим ОСОБА_2 в скарзі не наведено.
З урахуванням викладеного, скаргу засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як виду покарання необхідно повернути заявнику.
Керуючись ст.ст. 29, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 8, 537, 539 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як виду покарання - повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя