Справа №463/7142/18
Провадження №1-кс/463/2159/18
У Х В А Л А
про залишення скарги без руху

06 грудня 2018 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії чи бездіяльність виконувача обов`язків директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із скаргою на неправомірні дії чи бездіяльність виконувача обов`язків директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при звернення до суду і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Як вбачається із скарги від 05.12.2018 року, скаржник з посиланням на положення ч.1 п.1 ст.303, ст.304, ст.307 КПК України, просить «задовольнити скаргу на протиправні дії чи бездіяльність нового ОСОБА_4 директора новоствореного ТУДБР у м.Львові ОСОБА_3 , який одразу порушив норми ч.1 ст.214, ч.2 ст.55, ст.220 КПК України і ст.1, ст.5, ст.6, ст.8 Закону про ДБР, хоча як ДОКАЗ отримав Ухвалу суду від 19.09.2018р щодо КОРУПЦІЇ і Злочинів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ЗАВАЖАЄ поданню інших Доказів від Мене Потерпілого ОСОБА_2

ПРОШУ Суд в порядку норм ст.307 КПК України зобов`язати ОСОБА_4 директора ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_3 вчинити Певню дію по виконанню норм ч.1 ст.214 КПК України та норм ч.2 ст.55, ст.220 КПК України як це вже вирішував Суд та деякі прокурори і Слідчи по справі №0000090, №40000068».

В скарзі зазначає: «якому на прийомі для Слідчого ДБР Законно подана Заява від 29.11.2018р в порядку норм ст.28 КК України разом із Клопотанням в порядку норм ст.220 КПК України, щоб Слідчий ДБР розглядав Заяву за Моєю Участю Потерпілого ОСОБА_2 із ПРАВОМ Процесуальної участі надавати Докази і пояснення, як новому центральному Органу по запобіганню, виявленню, припинення, розкриття та розслідування Злочинів службовими особами, які займають особливо відповідальне становище: Про вчинення ЗЛОЧИНІВ організованою Групою Осіб за попередньою домовленістю в складі ЗАМОВНИКА і Організатора Керівника ПАТ Львівгаз ОСОБА_5 , деяких Прокурорів, Керівників Львівської поліції та Слідчого управління, Відділів поліції і вже 15-ти Слідчих поліції, що Вперто створюють ПЕРЕШКОДИ ще з 2012р розслідуванню справи №0000090.»

Разом з тим, копій вказаних «заяви та клопотання» скаржник не подав, із зазначеного у скарзі неможливо однозначно встановити, що саме оскаржує ОСОБА_2 , зокрема: неправомірність дій чи допущену бездіяльність, оскільки такі не є тотожними, розмежовуються кримінальним процесуальним законодавством та, з врахуванням положень ч.2 ст.307 КПК України, породжують різні правові наслідки.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості перевірити дотримання заявником зазначених вище вимог закону, зокрема чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Відповідно до положень ч.1 ст.25 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Пелевін проти України», зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства»).

Слід також зазначити, що відсутність конкретизації вимог скаржника і точного їх формулювання із суворим дотриманням вимог кримінального процесуального кодексу України може призвести до довільного (іншого, ніж мав намір визначити скаржник) трактування таких судом та може призвести до порушення принципів змагальності та диспозитивності кримінального процесу.

Враховуючи наведене вище, з врахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя в межах чинного законодавства, приходжу до переконання, що слід залишити матеріали скарги без руху та запропонувати скаржнику в трьохденний строк з дня вручення копії ухвали усунути зазначені в ухвалі слідчого судді недоліки, шляхом уточнення вимог скарги. У випадку неусунення недоліків скарга буде повернута.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 25, 304 КПК України,

у х в а л и в

матеріали скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії чи бездіяльність виконувача обов`язків директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові - залишити без руху та запропонувати скаржнику в трьохденний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки скарги. У випадку неусунення недоліків скарга буде повернута.

Слідчий суддя: ОСОБА_1