Ухвала
іменем України
21 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 390/2308/15-к

провадження № 51-10378 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

встановив:

За вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, частиною 1 статті 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького районного суду Хмельницької областівід 14 березня 2012 року ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з 15 березня 2018 року і зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14 вересня 2015 року по 31 жовтня 2016 року включно та з 09 травня по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, устрок покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня по 01 листопада 2017 року включно.

Також за цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено зачастиною 2 статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, частиною 1 статті 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту затримання та зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 вересня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також устрок покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня по 01 листопада 2017 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпіла ставить питання про поновлення строку на оскарження вказаних судових рішень. Обґрунтовує тим, що повний текст ухвали апеляційного суду вона отримала лише 13 вересня 2018 року.
Тому, з метою реалізації права на оскарження судових рішень потерпіла просить поновити строк на касаційне оскарження. З урахуванням того, що для написання касаційної скарги з належним обґрунтуванням її вимог та із зазначенням того, у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, потерпілій необхідно було отримати саме повний текст цього судового рішення.
Колегія суддів, перевіривши доводи потерпілої щодо поновлення строку, вважає за необхідне поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла ставить вимогу про скасування зазначених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених через м`якість.
Водночас, перевіривши касаційну скаргу потерпілої, Суд вбачає, що вона не дотрималася вимог статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) при подачі цієї скарги.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу потерпілої адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
З касаційної скарги потерпілої вбачається, що вона фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій. Тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки в касаційному порядку.
Крім того, у мотивувальній частині касаційної скарги потерпіла вказує на неправильну кваліфікацію органами досудового розслідування дій засуджених, а саме вважає, що дії засуджених повинно бути кваліфіковано за статтею 187 КК. Однак потерпіла не зазначає, яких помилок допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваних судових рішень і не наводить достатніх обґрунтувань такої позиції з урахуванням вимог кримінального закону.

Отже, у касаційній скарзі потерпіла має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Також потерпіла вказує на неправомірні дії органів досудового розслідування, при цьому не звернула уваги, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора вирішується в іншому процесуальному полі, передбаченому КПК.
Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене, керуючись частиною 1 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Поновити потерпілій ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3