Справа №295/1758/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 ,погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури про арешт майна, внесене по кримінальному провадженні за № 0000510 від 01.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням де зазначено, що 31.01.2019 до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській обл. працівниками патрульної поліції було доставлено гр. ОСОБА_4 , в якого було виявлено та вилучено посвідчення водія видане на його ім`я з ознаками підробки.

В ході огляду місця події в приміщенні Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир вул. Л.Українки, 17, у громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено посвідчення водія виданий 22.06.2007 року гр. ОСОБА_4 , серійний номер НОМЕР_1 . Також вказаний документ останній надав працівнику поліції добровільно з метою вилучення та в подальшому направити на експертизу.

Зважаючи на вищевикладене, та у зв`язку з тим, що вказані об`єкти, можливо являється предметом вчинення злочину, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто має значення речового доказу по кримінальному провадженню, а тому з метою його збереження в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначений об`єкт.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що в клопотанні слідчого слід відмовити, виходячи з наступного.

По даному факту слідчим 01.02.2019 розпочато кримінальне провадження, що обліковане за № 0000510, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України. речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що слідчий не надав належних та допустимих доказів відносно обґрунтованості застосованих заходів та їх подальшого збереження, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1