Дата документу 23.01.2019 Справа № 335/167/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/83/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/167/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює інженером групи з підготовки та проведення електронних торгів або цінового аналізу відділу матеріально-технічного забезпечення Державного підприємства «Запорізький Державний авіаційний ремонтний завод «Мігремонт», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 05 березня 2019 року включно, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2019, як таку, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не вмотивована та необґрунтована, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 960 500 грн.

Апелянт вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя в повному обсязі не врахував наведені слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не взяв до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_7 , використовуючи службове становище у державному підприємстві оборонного комплексу, в порушення кримінального процесуального законодавства, з корисливих мотивів, цинічно бажав збагатитися на ОСОБА_12 , а також, що наразі у кримінальному провадженні не проведено жодної судової експертизи, не допитано свідків та не розсекречено матеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2019 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Апелянт, посилаючись на правову позицію, викладену в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», вважає, що відсутня обґрунтована підозра, оскільки ОСОБА_7 не є службовою особою, яка має адміністративно-господарські функції, як йому це інкримінується, а тому він не є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 368 КК України.

Також захисник вважає жодним чином не доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що викладені в клопотанні слідчого, а також, що слідчий суддя не врахував наявність чотирьох осіб, які заслуговують на довіру, та висловили бажання бути поручителями ОСОБА_7 , та дані про особу останнього, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується, та добру репутацію, раніше не судимий, хворіє на гіпертонічну хворобу.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти скарги захисника ОСОБА_8 , підозрюваного та його захисників адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 26.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

04 січня 2019 року о 09 годині 50 хвилини ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05 січня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05 січня 2019 року старший слідчий СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в сумі 960 500 грн.

Слідчий суддя, встановивши доведеними обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши дані про особу підозрюваного, а також, що стороною обвинувачення не надано доказів, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухані думки слідчого, прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі змістом апеляційної скарги, захисник не погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Проте, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, є безпідставними.

З огляду на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_7 , та покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду.
Посилання слідчого у клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі на наявність ризиків, передбачених пунктами 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтуються лише на припущеннях, які об`єктивно нічим не підтверджені, отже, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для тримання особи під вартою.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає неспроможними як доводи прокурора про неврахування в повному обсязі слідчим суддею при прийнятті рішення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені у клопотанні слідчого, так і доводи захисника про недоведеність стороною обвинувачення цих ризиків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням того, що стороною обвинувачення були доведені лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Однак, незважаючи на те, що в ході розгляду провадження встановлені наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який, на думку колегії суддів, має мінімізований ступінь здійснення, оцінюючи дані про особу підозрюваного, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді про заборону підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло цілодобово, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Так, ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні та сімейні зв`язки дружину, батьків похилого віку, які хворіють, постійне місце проживання, а також роботи, по якому позитивно характеризується, страждає на гіпертонічну хворобу.

Також у матеріалах провадження відсутні будь-які дані стосовно невиконання або ухилення ОСОБА_7 від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування щодо нього 05.01.2019 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є невиправдано обтяжливим для останнього, тому колегія суддів вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, з метою чого, колегія суддів вважає за доцільне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обставини вчинення злочину, на які посилається прокурор як на підставу для тримання ОСОБА_7 під вартою, а саме, що злочин було вчинено з використанням службового становища, з корисливих мотивів, з цинічною метою збагачення, не є предметом розгляду при вирішенні питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження.
Доводи прокурора про те, що при прийнятті рішення слідчий суддя в повному обсязі не врахував, що наразі у кримінальному провадженні не проведено жодної судової експертизи, не допитано свідків та не розсекречено матеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не впливають на правильність висновків слідчого судді.

З урахуванням викладених вище обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2019 року скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 05 березня 2019 року включно, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_7 залишати місце проживання в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 ,

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обовязки, передбаченіпунктами 1, 2, 3 та 4 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: