Справа №-613/63/19 Провадження №-1-кп/613/130/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000600 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухова Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

08 квітня 2004 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, умовно-достроково звільненого 16 грудня 2005 року на не відбутий строк 2 місяці 21 день, з урахуванням скорочення на 1/2 не відбутого строку на підставі Закону України «Про амністію»;

03 квітня 2008 року Ленінським районним судом м.Харків за ч.2 ст.263, ч.2 ст.15, ч.2 ст.263, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

23 вересня 2008 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільненого 05 серпня 2010 року по відбуттю строку покарання;

23 квітня 2012 року Ленінським районним судом м.Харків за ч.2 ст.307, ч.2 ст.15, ч.2 ст.305, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, умовно-достроково звільненого 18 березня 2016 року на не відбутий строк 1 рік 11 місяців,

за ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше не одноразово судимим, останнього разу 23 квітня 2012 року Ленінським районним судом м.Харків за ч.2 ст.307, ч.2 ст.15, ч.2 ст.305, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, умовно-достроково звільнений 18 березня 2016 року на не відбутий строк 1 рік 11 місяців, 05 листопада 2018 року близько 13 години 20 хвилин, знаходячись поблизу магазину «Продукти» розташованого за адресою: Харківська область Богодухівський район смт.Шарівка, вул.Миру, буд.7, маючи та реалізуючи свій прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, діючи повторно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Formula Kolt-24», б/в, вартістю 2367 гривень, що належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2367 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 05 листопада 2018 року близько 13 години 30 хвилин, знаходячись поблизу домоволодіння №17 по вулиці Миру в смт.Шарівка Богодухівського району Харківської області, маючи та реалізуючи свій прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, діючи повторно, шляхом вільного доступу викрав бензопилу марки «Ростех» моделі «БП-45РТ», б/в, вартістю 1298 гривень, що належить ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі1298 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, пояснив, що 5 листопада 2018 року він скоїв крадіжку велосипеда, який стояв біля магазину по вул.Миру в смт.Шарівка, а потім приблизно через 10 хв., знаходячись на цій самій вулиці,неподалік від будинку №17 скоїв крадіжку бензопили. Пояснив, що викрадене майно він залишив у своєму дворі та через деякий час повернув його на вимогу дільничного. Підтвердив, що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті, погодився із найменування та вартістю викраденого ним майна.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви згідно змісту яких просили судове засідання проводити за їх відсутності, не заперечували проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, наслідки розгляду справи згідно даної статті їм відомі та зрозумілі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають. Стосовно міри покарання ОСОБА_5 покладається на думку суду, ОСОБА_6 просив призначити покарання ОСОБА_4 без позбавлення волі, зазначив, що на його думку іспитового строку йому буде достатньо.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчинених повторно і кваліфікує його дії за ст.185 ч.2 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих тяжких злочинів (крадіжок, грабежа), аналогічні злочини скоїв менше ніж через три роки після звільнення з місць позбавлення волі, офіційно тривалий час не працює, не одружений, дітей не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному кабінеті КУОЗ Богодухівська ЦРЛ не перебуває, перебуває під диспансерним наглядом в наркологічному кабінеті при Богодухівській ЦРЛ, матеріальну шкоду відшкодовано повністю.

Відповідно до висновку за досудовою доповіддю органу пробації, останній вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання для підсудного, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому судом враховано положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

При цьому слід зазначити, що відповідно до вимог ст.75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Так, ОСОБА_4 будучи працездатним, тривалий час не працює, має позитивну характеристику за місцем проживання, раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих тяжких злочинів (крадіжок), після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за скоєння злочинів, в тому числі крадіжок, знову скоїв умисні злочини (крадіжки). Зазначене свідчить про стійку антисоціальну та кримінальну спрямованість обвинуваченого.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Цивільні позови у справі не заявлялися.

Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судово-товарознавчих експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати в сумі 1001 гривня.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в доход держави, судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 1001 (одну тисячу одну) гривню.

Речові докази по справі: велосипед марки «Formula Kolt-24»,б/в, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 та бензопилу марки «Ростех» моделі «БП-45РТ», б/в, яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 - вважати повернутими власникам.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя