Справа № 461/8220/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/148/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0004826 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року застосовано до

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Житомир,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

Визначено строк дії ухвали 60 днів з моменту постановлення, тобто до 29 грудня 2018 року включно.

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 інший більш м`який альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначає, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя не дав належної оцінки обставинам справи. Вказує на необґрунтованість підозри, оскільки в діях підозрюваного ОСОБА_7 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Вважає, що слідчим суддею не було дано належної оцінки ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, які не підтверджені відповідними матеріалами.

Також зазначає про те, що слідчий суддя повинен був оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі відповідно до ст. 178 КПК України те, що ОСОБА_7 тривалий час перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає на підставі договору оренди в АДРЕСА_2 , має батьків пенсіонерів, не судимий, має поганий зір, переніс операцію на одному оці.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків і його належну поведінку може забезпечити інший, альтернативний та більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання чи домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004826 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

31 жовтня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 31 жовтня 2018 року, приблизно о 04 год. 20 хв., перебуваючи поблизу готелю «Львів», що знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, буд. 7, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту наніс ОСОБА_9 удар ножем в ділянку грудної клітки, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення грудної клітки на рівні 3-4 ребра, внаслідок чого настала смерть потерпілого на місці події.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати встановленню істини у справі.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку пред`явлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 31.10.2018 року, протоколом затримання ОСОБА_7 від 31.10.2018 року, показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також протоколом огляду DVD-R диска з відеозаписом від 1.11.2018 року.
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності характеризуючі дані ОСОБА_7 , що в сукупності давало підстави застосування підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4