Справа № 202/486/19
Провадження № 1-кс/202/1486/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
12 лютого 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій зазначає, що 10 січня 2019 року ним як захисником ОСОБА_5 було подано начальнику слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області клопотання про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження № 0000247 від 09.02.2018 року в порядку ст. 221 КПК України. Листом від 14.01.2019 року було відмовлено в задоволенні його клопотання у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська було зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 або іншого слідчого, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 09.02.2018 року, розглянути відповідно до статті 220 КПК України його клопотання від 10.01.2019 року про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження в порядку статті 221 КПК України. Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено. Дану постанову вважає незаконною, такою, що не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, оскільки кримінальне провадження № 0000247 від 09.02.2018 року розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 161 КК України, за фактом висловлювань ОСОБА_5 у соціальній мережі «Фейсбук» на адресу осіб єврейської національності з закликом до мешканців міста Дніпро, які поділяють його погляди, щодо здійснення протиправних проявів з ознаками розпалювання міжнаціональної ворожнечі та ненависті. ОСОБА_5 під час його допиту було офіційно повідомлено про те, що відносно нього ведеться досудове розслідування, а, отже, він наділений правами підозрюваного.

За цих підстав адвокат ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 чи іншу уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 09.02.2018 року, надати йому в порядку статті 221 КПК України матеріали вказаного кримінального провадження для ознайомлення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у судовому засіданні проти скарги заперечувала, посилаючись на те, що підстави для надання адвокату для ознайомлення матеріалів кримінального провадження відсутні, так як статус ОСОБА_5 в кримінальному провадженні не визначався, він не має статусу підозрюваного. При цьому пояснила, що дійсно ОСОБА_5 викликався до слідчого для відібрання в нього пояснень по цьому кримінальному провадженню з метою з`ясування його причетності до правопорушення, але ані в якості свідка, ані в якості підозрюваного. ОСОБА_5 від надання пояснень відмовився. Крім того, 6 грудня 2018 року матеріали кримінального провадження направлені до ГСУ Національної поліції України.
Слідчий суддя, заслухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що дана скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000247 від 09.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КПК України.

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 09.02.2018 року на персональній сторінці мережі «Фейсбук», опублікованій ОСОБА_5 , виявлені протиправні прояви щодо порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної належності або ставлення до релігії.

10 січня 2019 року адвокатом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 було подано до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області клопотання про ознайомлення з матеріалами даного кримінального провадження.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31 січня 2019 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_5 в жодному процесуальному статусі до кримінального провадження не залучався.
Не погодившись з таким процесуальним рішення слідчого адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з дійсною скаргою.
Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).
Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії»).
Гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з практикою Європейського суду з прав людини користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі «Сервес проти Франції»).
Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.
Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.
Згідно з частиною 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 зазначеного Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Набуття особою, відносно якої розпочато досудове розслідування, прав підозрюваного КПК України, зокрема статтями 276-279 КПК України, не врегульоване.
Згідно з частиною 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення зазначеного Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 вказаного Кодексу.
Відповідно до п. 1 частини 1 статті 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є верховенство права.
Крім того, згідно з частиною 2 статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).
Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 не повідомлено про підозру в порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України.
Водночас із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань чітко вбачається, що кримінальне провадження здійснюється відносно ОСОБА_5 , а саме щодо його висловлювань у соціальній мережі.
Більш того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 викликався до слідчого, яким, незважаючи на невизначення його процесуального статуту в кримінальному провадженні, пропонувалося йому надати пояснення з приводу зазначених обставин.
Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, ОСОБА_5 є особою, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а, отже, має права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, в тому числі право мати захисника та право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Згідно з частиною 2 статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, зокрема, право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.
Статтею 221 КПК України визначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які, зокрема, полягають у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про надання для ознайомлення кримінального провадження № 0000247 від 09.02.2018 року.

За таких обставин, слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000247 від 09.02.2018 року, необхідно зобов`язати надати в порядку статті 221 КПК України адвокату ОСОБА_3 для ознайомлення матеріали досудового розслідування, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Факт направлення кримінального провадження № 0000247 від 09.02.2018 року до ГСУ Національної поліції України не є підставою для відмовити в задоволенні скарги, оскільки органом, який здійснює досудове розслідування, згідно витягу з ЄРДР зазначено ГУНП в Дніпропетровській області. Тому слідчий не позбавлений можливості надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення після їх повернення до ГУНП в Дніпропетровській області.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1, 7-9, 221, 303, 306-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000247 від 09.02.2018 року, надати в порядку статті 221 КПК України адвокату ОСОБА_3 , який надає правову допомогу ОСОБА_5 , для ознайомлення матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 09.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 10-00 годині 15 лютого 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1