печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого групи слідчих ГСУ НП України ОСОБА_3 про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В :

13.12.2018 року слідчий групи слідчих ГСУ НП України майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про поновлення пропущеного строку та накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене під час обшуку особистих речей затриманого ОСОБА_4 , а саме: поліетиленовий зіп-пакет з 3 (трьома) таблетками.

Слідчий групи слідчих ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі. Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. У провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, перебуває кримінальне провадження № 0000015 від 11.01.2018 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 305 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , та інших невстановлених осіб, виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу - кокаїн та психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА в особливо великому розмірі. 06.12.2018 ОСОБА_4 був затриманий відповідно до вимог ст. 208 КПК України. Під час обшуку особистих речей затриманого ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: поліетиленовий зіп-пакет з 3 (трьома) таблетками. Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Також, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Згідно з ч. 3 ст. 170 КК України - арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного/ обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, і перебувають у нього або інших осіб фізичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Також, ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на тимчасово вилучене майно вилучене під час обшуку особистих речей затриманого ОСОБА_4 , а саме: поліетиленовий зіп-пакет з 3 (трьома) таблетками. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого групи слідчих ГСУ НП України ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку особистих речей затриманого ОСОБА_4 , а саме: поліетиленовий зіп-пакет з 3 (трьома) таблетками. Ухвала про арешт майна негайно виконується слідчим. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1