справа № 489/5005/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/113/19
УХВАЛА
Іменем України

04 лютого 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_7 ,
встановив:
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме переховування від органів досудового розслідування і суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшилися та не змінилися.

На підтвердження вказаних ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів середньої тяжкості по чотирьом епізодам та тяжкому злочині. Також притягується до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочинів в декілька епізодів у Вітовському районі Миколаївської області, обвинувальний акт по яким знаходиться на розгляді в Жовтневому районному суді міста Миколаєва. Після оголошення підозри ОСОБА_3 переховувався від органів досудового розслідування, через що оголошувався в розшук. Крім того, ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.04.2018 обраний слідчим суддею відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було змінено на домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Проте, ОСОБА_3 не виправдав довіру суду, порушив умови домашнього арешту, не виконав обов`язки покладені на нього судовим рішення щодо знаходження під домашнім арештом в певний період доби та без повідомлення прокурора і суду самостійно змінив місце свого проживання. Також в цей період був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП, а саме за те, що в період часу дії домашнього арешту, 08.09.2018 близько 22:10 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту, ображаючи людську гідність та громадську мораль. Також, обвинувачений зловживає алкогольними напоями, не працює, має негативну характеристику та може далі продовжувати свою протиправну суспільно небезпечну діяльність, а також знову вчинити кримінальні правопорушення.
За таких обставин, на думку прокурора, обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу не забезпечить ним належної поведінки з виконання процесуальних обов`язків та не наддасть можливості запобігти вказаним ризикам.
Захисник та обвинувачений в задоволенні клопотання прокурора просили відмовити та задовольнити їхнє клопотання про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить матері обвинуваченого, вказуючи на недоведеність заявлених прокурором ризиків та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тривалість судового розгляду, а також відсутність вини обвинуваченого в злочинах, в який його обвинувачено.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження та ознайомившись із клопотаннями сторін, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, оскільки прокурором доведено суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.
У відповідності до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишається ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину. Крім того, на розгляді у Жовтневому районному суді міста Миколаєва відносно нього знаходиться інше кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. Згідно довідки-характеристики дільничного інспектора за місцем проживання характеризується негативно. Офіційного місця роботи та постійного джерела доходів не має. У період дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту, на який було змінено тримання під вартою, грубо порушив умови його виконання та самостійно змінив своє місце проживання, не повідомивши про це прокурора та суд. Крім того, судовий розгляд не можливо закінчити до закінчення строку дії раніше обраного запобіжного заходу та не досліджено усіх доказів у кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд вважає доведеним наявність вказаного ризику і те, що йому неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Вказаний в клопотанні прокурора ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування і суду, суд вважає не доведеним.Крім того, оцінку даному ризику було надано судом раніше при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Доводи захисту про відсутність вини обвинуваченого, тривалість судового розгляду та те, що обвинувачений раніше не судимий та мав стабільний дохід, не спростовують реального існування вказаного вище ризику, який слугував для обрання йому найсуворішої міри запобіжного заходу, на думку суду з огляду на особу обвинуваченого не є достатньою підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
У зв`язку із наведеним, клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 04 квітня 2019 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1