Справа № 154/1350/17 Провадження №11-кп/802/164/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК Україна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 квітня 2018 року щодо ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Ворухи Духовщинського району Смоленської області Російської Федерації, проживаючий в АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст.89 КК України судимості не має,
- виправданий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведенням його участі у вчиненні даного кримінального правопорушення.

- визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з дня його затримання - 23 березня 2017 року.
Відповідно до ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015) зараховано в строк призначеного ОСОБА_9 за вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту його затримання з 23 березня 2017 року до 20 червня 2017 року включно, та з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення за період тримання під вартою з 21 червня 2017 року по день ухвалення вироку (в редакції Закону від 18.05.2017).
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Вироком вирішено питання про речові докази, судові витрати та арешт майна.

Обвинувачений ОСОБА_9 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, наркотичного засобу, обіг якого обмежено, кокаїну, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, при наступних обставинах.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що він, в 016 році, перебуваючи в Республіці Польща, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановлений конкретний час, придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кокаїн, у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору загальною вагою 103,0161 грам, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кокаїн, із встановленою загальною масою кокаїну у речовині 27,9676 грам, з метою його подальшого переміщення через митний кордон України з Республіки Польща до України.
В подальшому, ОСОБА_9 до 29.09.2016, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, через невстановлений органом досудового розслідування точний пункт пропуску через митний кордон України з Республікою Польща, незаконно, з приховуванням від митного кордону перемістив до України з подальшою метою незаконного збуту вищевказаний наркотичний засіб у особливо великому розмірі.
Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 при невстановлених обставинах з метою збуту незаконно придбав, зберігав у невстановленому місці наркотичний засіб, обіг якого обмежено, кокаїн, у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору, та 29 вересня 2016 року він у телефонній розмові домовився з особою, анкетні дані якої змінено та застосовано заходи безпеки - ОСОБА_11 , про незаконний збут останньому на території Володимир-Волинського району наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїну, та домовився при цьому про час та місце зустрічі з останнім.
На виконання своєї злочинної мети, спрямованої на збут наркотичного засобу ОСОБА_11 , ОСОБА_9 цього ж дня власним автомобілем «Мерседес Бенц Е250», р.н. НОМЕР_1 , перевіз вказаний наркотичний засіб до зазначеного ним місця зустрічі з ОСОБА_11 , а саме до ділянки місцевості розташованої обабіч дороги сполученням «Володимир-Волинський - Устилуг», біля дорожнього вказівного знаку «Львів 131; Устилуг 7; Хрубешов 10», та став чекати на прибуття ОСОБА_11 .
В подальшому, після прибуття на вказане місце ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , зберігаючи при собі, переніс та о 12 год. 49 хв. 29 вересня 2016 року безоплатно збув особі, анкетні дані якої змінено та застосовано заходи безпеки ОСОБА_11 , поміщений у згаданий пакунок наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - кокаїн, із встановленою масою кокаїну у речовині 1,0138 грам, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» становить великий розмір.
Відповідно до постанови КМУ від 06 травня 2000 року, № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», кокаїн віднесено до наркотичного засобу, обіг якого обмежено (Таблиця №2, Список №1).
Вказаний наркотичний засіб 29 вересня 2016 року ОСОБА_9 збув особі, анкетні дані якої змінено та застосовано заходи безпеки, ОСОБА_11 , в якості проби, переслідуючи мету збути надалі останньому значно більшу його кількість за узгодженою цього дня із ОСОБА_11 ціною - 80 доларів США за 1 грам.
У подальшому ОСОБА_9 , у період часу з вересня 2016 року по березень 2017 року, незаконно зберігав у невстановленому слідством місці та перевозив при собі з метою подальшого збуту на території України ОСОБА_11 , іншу частину із раніше незаконно придбаного ним, наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - кокаїну, у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору вагою 100,1521 грам, із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - кокаїн, із встановленою масою кокаїну у речовині 26,9538 грам, поміщену в пакунок з полімерного матеріалу обмотаний фольгою, а також прозорою стрічкою із полімерного матеріалу (загальна маса пакунку брутто 116 грам).
В подальшому ОСОБА_9 22 березня 2017 року у телефонній розмові домовився з особою, анкетні дані якої змінено та застосовано заходи безпеки - ОСОБА_11 , про незаконний збут останньому на території Володимир-Волинського району наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїну, масою 100 грам, за попередньо узгодженою ціною - 80 доларів США за 1 грам, та домовився при цьому про час та місце зустрічі з останнім.
Наступного дня, тобто 23 березня 2017 року, ОСОБА_9 , на виконання своєї злочинної мети, спрямованої на збут наркотичного засобу громадянину України ОСОБА_11 , власним автомобілем «Мерседес Бенц Е250», р.н. НОМЕР_1 , перевіз вказаний наркотичний засіб до заправки «WOG», де залишив свій автомобіль та пересів до автомобіля громадянина ОСОБА_11 «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_2 , переносячи і тим самим незаконно зберігаючи при собі згаданий пакунок з порошкоподібною речовиною білого кольору, вагою 100,1521 грам, із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїном.
Перебуваючи в автомобілі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 вказав йому їхати до ділянки місцевості розташованої обабіч дороги сполученням «Володимир-Волинський - Устилуг» до дорожнього вказівного знаку «Львів 131; Устилуг 7; Хрубешов 10».
Прибувши цього ж дня до вказаного місця, ОСОБА_9 , приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи в автомобілі особи, анкетні дані якої змінено та застосовано заходи безпеки - ОСОБА_11 , «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_2 , збув останньому, поміщений у згаданий пакунок наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - кокаїн, із встановленою масою кокаїну у речовині 26,9538 грам, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» становить особливо великий розмір. За збут вказаного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїну, ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_11 8000 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту на момент збуту становило 215 359 гривень.
Після здійснення зазначених протиправних дій ОСОБА_9 був затриманий співробітниками Управління СБУ у Волинській області, а наркотичний засіб вилучено.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведення винуватості ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України, вважає вирок суду незаконним в частині обвинувачення за ч.3 ст.305 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені та відхилені без належного спростування. Вважає, що органами досудового слідства здобуто достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_9 також і складу злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КК України. Також вказує про порушення вимог ст. 50, 65 КК України щодо призначення надто м`якого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, та призначити покарання: за ч.3 ст.305 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, за ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, а на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність висновків суду в частині засудження за ч.3 ст.307 КК України фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що суд неправильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_9 . Зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведений з грубим порушенням норм КПК України, з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення обвинуваченим злочину в процесі кримінального провадження не здобуто, натомість в основу вироку покладені суперечливі показання закупника і свідків, та недопустимі докази. При цьому зазначає, що були порушені як норми національного законодавства, так і практика Європейського суду з прав людини. Вказує, що все провадження є сфабриковане органами досудового розслідування та прокуратурою, про що вказують обставини, на які звертала сторона захисту в суді першої інстанції. Тому просить вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_9 винуватим за ч.3 ст.307 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всі доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені. Вказує про те, що обвинувачений не збував наркотичних засобів, а так звані закупки відбулися за провокацією закупника, окрім того з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведений з грубим порушенням норм КПК України, з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення обвинуваченим злочину в процесі кримінального провадження не здобуто, натомість в основу вироку покладені суперечливі показання закупника і свідків, та недопустимі докази. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, виправдати ОСОБА_9 та закрити провадження по справі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скарги захисників заперечив, захисників та обвинуваченого, які, кожен зокрема, заперечили скаргу прокурора та підтримали доводи апеляційних скарг захисників і просили виправдати обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про недоведення участі ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом доказах.

В ч.2 ст.17 КПК України вказано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При постановленні вироку суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з чим погоджується і апеляційний суд щодо того, що пред`явлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження в суді, оскільки стороною обвинувачення не доведено винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана та не пропонується стороною обвинувачення.

Судом першої інстанції дана належна правова оцінка як показанням обвинуваченого, так і іншим доказам по справі.

Зокрема ОСОБА_9 будучи безпосередньо допитаним в судовому засіданні категорично заперечив про переміщення наркотичних засобів через державний кордон України.

Місцевим судом встановлено, що сам факт іноземного походження наркотичного засобу кокаїну, не доводить припущення сторони обвинувачення щодо зв`язку ОСОБА_9 із громадянами Республіки Польща, які ймовірно займаються контрабандою наркотичних засобів, відеофіксація пояснення ОСОБА_9 про те, що в пакеті із наркотичним засобом міститься кава для утруднення його виявлення службовими собаками. Також наявне в матеріалах справи повідомлення міжрайонного оперативно-розшукового відділу Північного регіонального Управління ДПС України № 55/1109 від 11 травня 2017 року, про те, що ОСОБА_9 протягом 2016 року до 19 лютого 2017 року кілька разів був за кордоном, переважна більшість із них перетинав державний кордон України з Республікою Польща (а.к.п.109-111) жодним чином не може тлумачитися судом як доказ винуватості ОСОБА_9 у вчиненні контрабанди. З даним висновком повністю погоджується і апеляційний суд.
Окрім того, звертає апеляційний суд увагу і на той факт, що органами досудового розслідування не встановлені час, місце та обставини придбання наркотичного засобу ОСОБА_9 , не встановлені час, місце та спосіб переміщення наркотичного засобу через державний кордон України, а докази, які надані стороною обвинувачення, не можуть беззаперечно свідчити про винуватість обвинуваченого у інкримінованому йому діянні, передбаченому ч.3 ст.305 КК України.

Таким чином, твердження прокурора в скарзі про те, що суд першої інстанції при виправданні ОСОБА_9 за ч.3 ст.305 КК України не оцінив всі докази по справі в своїй сукупності, не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції також правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність вчинення ОСОБА_9 незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичного засобу кокаїну в особливо великих розмірах.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, суд обгрунтовано взяв до уваги саме показання свідка легендованої особи ОСОБА_11 , про те, що дійсно за вказаних обставин місця та часу він придбав в обвинуваченого кокаїн, при цьому він беззаперечно вказував саме на ОСОБА_9 .. Дані показання є послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема показаннями свідка ОСОБА_12 , понятого ОСОБА_13 , висновками судової експертизи наркотичних засобів, згідно яких обвинувачений продавав саме наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, та іншими доказами, яких піддавати сумніву в суду підстав немає.

Проведені оперативні закупки в обвинуваченого наркотичного засобу оформлені відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

В апеляційного суду немає підстав вважати, що легендований свідок закупник оговорює обвинуваченого, з огляду на стенограми розмов між ними.

Послідовні показання вищевказаного свідка ОСОБА_11 разом з матеріалами проведених оперативно-розшукових заходів дають змогу відтворити всі обставини вчиненого злочину, в тому числі щодо версій захисників про невинуватість обвинуваченого, а тому обґрунтовано в сукупності з іншими доказами, які суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні, покладені в основу обвинувального вироку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Окрім того, судом першої інстанції мотивовано дану правову оцінку показанням обвинуваченого з приводу його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та його версії щодо провокування закупником на вчинення злочину.

Посилання захисників в своїх скаргах на ряд порушень норм КПК України під час досудового розслідування були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Більше того, судом з дотриманнях вимог ч.1 ст.89 КПК України дана належна правова оцінка клопотанням сторони захисту щодо невизнання ряду доказів допустимими та обґрунтовано такі клопотання залишені без задоволення, оскільки встановлено, що такі докази є як належними, так і допустимими в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.

Місцевий суд всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу кокаїну, в особливо великих розмірах, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого, дані про особу винного, а саме, те, що обвинувачений хоча і вважається не судимим, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, однак вчинив новий злочин в сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд не встановив і це не оспорюється прокурором.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.307 КК України, окрім того і відсутні підстави для призначення більш суворого покарання, ніж те, яке призначене судом першої інстанції.

Обґрунтовано судом першої інстанції призначено і додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки злочин був вчинений з корисливих мотивів.

На думку апеляційного суду, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів надто м`якого покарання, зазначених в скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи сторони захисту та прокурора, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

Окрім того, звертає апеляційний суд увагу на той факт, що прокурор просить при призначення покарання за сукупністю злочинів поглинути однакові за видом і строком покарання, що не допускається кримінальним законом.

Також звертає апеляційний суд увагу і на те, що захисник ОСОБА_7 в свої апеляційній скарзі просить постановити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого за ч.3 ст.307 КК України, що суперечить вимогам ст.417 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд залишає скарги прокурора та захисників без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення.

Згідно Правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 вчинив злочин до 20.06.2017 і був затриманий 23.03.2017, а тому в даному випадку підлягає застосуванню ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни вироку щодо ОСОБА_9 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі вимог ч.3 ст.404 КПК України та п.4 ч.1 ст.409 КПК України, та на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 23 березня 2017 року по 04 грудня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника Веремчука в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 квітня 2018 року щодо ОСОБА_9 змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 23 березня 2017 року по 04 грудня 2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді