Ухвала
Іменем України
11березня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-7498 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 навирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29листопада 2018 року у кримінальному провадженнівідносно ОСОБА_5 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

ВирокомКонотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцята жителя смт. МихайлівкаЗапорізької області, ранішене судимого,
засуджено за:
-ч. 3 ст. 410 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29листопада 2018 року апеляційні скаргизахисниката прокурора залишені без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, будучи солдатом контрактної служби та проходячи військову службу під час особливого періоду, 13 грудня 2016 року за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 проникли до кунга автомобіля ЗІЛ-131, звідки вкрали військове майно на суму 6074 грн. та боєприпаси. Викрадене майно та боєприпаси засуджені передали ОСОБА_7 , від якого отримали 1000 грн та психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить змінити судові рішення та звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Захисник зазначає, що при призначенні винному покарання суди недостатньо врахували конкретні обставини скоєного, усі дані про особу засудженого, його молодий вік, позитивну характеристику, участь в антитерористичній операції, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
У касаційній скарзі захисникне оскаржує висновків суду в частині доведеності ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікацію його дій.
Захисник не погоджується з висновком суду про неможливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.
На думку колегії суддів ці доводи захисника є безпідставними.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покаранняповинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначенняпокарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається такепокарання,яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для виборупокаранняз огляду мети та засад його призначення.
Термін «явно несправедливепокарання`означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміромпокараннята тим видом і розміромпокарання,яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенніпокарання.
Відповідно до загальних засад призначенняпокарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборіпокараннязобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні ОСОБА_5 покарання судами враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є особливо тяжким, вчинений в умовах особливого періоду, їх велику ступінь суспільної небезпеки та резонансність, роль кожного з обвинувачених у їх вчиненні, дані про особу винного, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, щиро розкаявся. Також судами було взято до уваги розмір завданих збитків та висновки органу пробації. За наведених обставин, даних про особу засудженого та наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення в межах своєї компетенції, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги сторони захисту, які є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі, та дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляції ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Судами обґрунтовано зазначено, що наведені дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, не дають підстав зробити висновок про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування ним покарання. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд застосовуючи положення ст. 69 КК України у своєму рішенні чітко зазначив, які саме обставини справи та дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і впливають на пом`якшення покарання.Врахування однихітихжеобставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до засудженого положеньст. 69 КК Україниі призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положеньст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуваннямє недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, має мати для цього достатніпідстави, якихСуд не вбачає.
Суд вважає, що призначене місцевим судом покарання ОСОБА_5 буде відповідати тяжкості правопорушень, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисниканемає.
З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29листопада 2018 року у кримінальному провадженнівідносно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3