У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

05 грудня 2018 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_2 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року у кримінальному провадженні №0000292 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.342, ч.1 ст.345, ст.349 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.342, ч.1 ст.345, ст..349, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.349 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.
Цим же вироком ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.342 КК України на один рік позбавлення волі, за ч.1 ст.345 КК України на два роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 цього Кодексу за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.349 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.
Судом визнано ОСОБА_4 винним та засуджено за ч.2 ст.342 КК України на один рік позбавлення волі, за ч.1 ст.345 КК України на два роки позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 цього Кодексу за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком знято арешт, накладений на майно згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року.

Судом стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 988 грн. 70 коп. витрат за проведення судово-балістичної експертизи.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_2 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним:

ОСОБА_3 за ч.3 ст.342 КК України чотири роки позбавлення волі, за ч.1 ст.345 КК України два роки позбавлення волі, за ст.349 КК України десять років позбавлення волі. На підставі ст..70 КК України, шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.
ОСОБА_4 за ч.3 ст.342 КК України чотири роки позбавлення волі, за ч.1 ст.345 КК країни два роки позбавлення волі, за ст..349 КК України 10 років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України - чотири роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Дана скарга не містить переліку доказів, які, на думку апелянта, доводять обставини вчинення злочину кожним із обвинувачених та які необхідно повторно дослідити при апеляційному розгляді.
Проте згідно п.5 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі зазначається клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.
Частина 3 ст.404 КПК України передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Отже, ставлячи вимогу про скасування та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.349 КК України, прокурор не вказав які обставини кримінального провадження, встановлені під час судового розгляду, слід дослідити повторно із зазначенням з яких саме підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, вказані обставини підлягають повторному дослідженні.

Зважаючи на те, що від доводів і мотивів, викладених у апеляційній скарзі, значною мірою залежать наслідки апеляційного провадження, тому зазначені недоліки скарги позбавляють суддю-доповідача можливості повної та всебічної підготовки до апеляційного розгляду.

Крім того, ч.6 ст.396 КПК України встановлює, що до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга. Цей обов`язок не поширюється на обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом або тримається під вартою.

Однак, прокурором не долучено копії апеляційної скарги в кількості, необхідній для надіслання усім сторонам кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.399 КПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року - залишити без руху.

Надати прокурора ОСОБА_2 сім днів для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків апеляційної скарги.

Роз`яснити, що у разі не усунення ним недоліків апеляційної скарги в строк, встановлений суддею-доповідачем, апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1