Справа № 177/585/18
Провадження № 1-кп/177/93/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000983 від 31.12.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт Просяна Покровського району Дніпропетровської області, громадянин України, одружений, учасник бойових дій, на утриманні двоє неповнолітніх дітей син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, працює майстром колії на Придніпровській залізниці, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 286 КК України, -

за участі:
прокурора ОСОБА_6

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 31.12.2017 приблизно о 00 год. 50 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги між смт. Христофорівка Криворізького району Дніпропетровської області та с. Софіївка (до перейменування Валове) Криворізького району Дніпропетровської області. Водій ОСОБА_3 , діючи зі злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відведення, рухаючись в напрямку с. Софіївка (до перейменування Валове) Криворізького району Дніпропетровської області по лівому заокругленню зазначеної дороги, порушив правила безпеки дорожнього руху, передбачені п.п. 1.5., 2.3.(б), 2.9.(а), 2.10.(а), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не обрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч по напрямку його руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав частково, суду пояснив, що має право керування транспортними засобами з 2001 року. 31.12.2017 року близько часу ночі, будучи тверезим, керував вказаним автомобілем. Рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год з с. Гейківка зі сторони смт Христофорівка в напрямку с. Софіївка. Погодні умови були нормальні. На крутому повороті в сторону с. Софіївки їхав велосипедист в одному з ним напрямку, здійснюючи обгін якого, він здійснив виїзд на зустрічну полосу та наїхав на пішоходів, які рухалися по ній. Пішоходів він побачив на відставні 20-25 метрів, але цієї відстані не було достатньо, щоб уникнути ДТП. Разом з потерпілим знаходились ще двоє людей. Вийшов з машини, щоб дізнатись про станом постраждалого, який лежав на дорозі, а потім, злякавшись погроз людей, повернувся в автомобіль та залишив місце ДТП. Алкоголь вживав приблизно о 5 годині ранку в присутності слідчого Настича, щоб зняти стрес.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що він разом з двома друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поверталися додому, йшли по проїзній частині з с. Софіївки в смт Христофорівка. Дорогу освітлювали за допомогою ліхтарика на мобільному телефоні. Він побачив, що назустріч їм приблизно на відстані 80-100 метрів наближається автомобіль та всі вони зійшла на обочину. Водій автомобіля виїхав з повороту та різко наїхав на них. Вони всі впали, він та ОСОБА_12 залишились лежати, а ОСОБА_13 встав. Коли він прийшов до тями побачив, що водій ОСОБА_3 перебував біля автомобіля, який він зупинив на незначній відстані. ОСОБА_3 до них не підходив, допомоги не пропонував. З автомобіля він почув жіночий голос. Через декілька секунд ОСОБА_3 сів до автомобіля та поїхав. Його друзі викликали швидку допомогу, зателефонували його матері і знайомим, які прибігли на місце ДТП та повідомили, що бачили ОСОБА_14 в барі. Через 10 хвилин прибула машина швидкої допомоги, яка доставила його до дитячої лікарні №8. В ході лікування йому проведені дві операції та запланована третя. Матеріальної допомоги обвинувачений не надавав.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджена повно та всебічно дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказав, що 31.12.2017 вночі він, ОСОБА_16 та ОСОБА_11 йшли додому по обочині проїзної частини з с. Софіївка в смт Христофорівка. На великій швидкості назустріч рухався автомобіль, який здійснюючи поворот виїхав на зустрічну полосу, де і збив їх. Водій підійшов до них і сказав викликати швидку. Водій був п`яний, це видно було по його ході та поведінці.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні надав аналогічні покази щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, зафіксованого в протоколі від 31.12.2017 зі схемою та фототаблицею, встановлено, що між смт. Христофорівка та с. Валове (Софіївка) Криворізького району Дніпропетровської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортний засіб скоїв наїзд на пішохода. Згідно протоколу огляд проводився в темний час доби, пригода мала місце на сухому асфальтному покритті проїзної частини без пошкодження покриття На місці події виявлені уламки скла, які з місця події вилучені та доставлені до Криворізького РВП (а.с. 7-16 т.2).

Згідно протоколу від 31.12.2017 при огляді автомобіля марки ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлені пошкодження автомобіля у вигляді розбитого переднього скла в лівій частині, розбите скло лівої передньої фари, в районі лівої фари деформоване та має подряпини лако-фарбного покриття. В салоні автомобіля виявлено фрагменти лівої фари автомобіля, які вилучені (а.с. 17-19 т.2).

У висновку щодо результатів медичного огляду від 31.12.2017, проведеного об 11.50 зафіксовано, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 152 від 26.01.2017, неповнолітній ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, які виникли від ударної дії тупого твердого предмета, який міг мати як обмежену, так і не обмежену травмуючу поверхню, або при ударі об такий же предмет, що могли виникнути при механізмі ДТП та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Давність ушкодження може відповідати 31.12.2017 (а.с.55-57 т.2).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 70 від 23.01.2017, неповнолітній ОСОБА_15 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синця по передній поверхні лівого стегна, які виникли від ударної дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, що могли виникнути при механізмі ДТП при наїзді рухомого автомобіля. Давність ушкодження може відповідати 31.12.2017 (а.с.76-77 т.2).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №7/10.1/34 від 31.01.2018, в діях ОСОБА_3 по керуванню автомобілем ЗАЗ 110206 наявна невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією (а.с.82-83 т.2).

З висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 7/10.2/26 від 31.01.2018 слідує, що система рульового керування автомобіля ЗАЗ 110206 р/н НОМЕР_1 на момент ДТП перебувала в працездатному стані (а.с. 87-91 т.2). Аналогічні висновки щодо гальмівної системи автомобіля викладені у експертизі № 7/10.2/27 від 31.01.2018 (а.с.96-100 т.2)

В ході проведення слідчого експерименту, зафіксованого в протоколі від 15.03.2018, за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_17 його представника ОСОБА_18 , педагога ОСОБА_19 , експерта ОСОБА_20 , статиста ОСОБА_21 та понятих на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою автомобіля статиста свідок розповів та показав механізм ДТП, учасником та очевидцем, якої він був (а.с.201-207 т.2). Аналогічні данні отримані при проведенні слідчого експерименту, проведеного того ж дня за участі свідка ОСОБА_15 (а.с. 209-216 т.2)

Після отримання вихідних даних внаслідок проведення слідчих експериментів, при проведенні судової автотехнічної експертизи №7/10.1/144 від 22.03.2018 встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 з керування автомобілем ЗАЗ 110206 наявна невідповідність вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають в причинному заявку з настанням події (а.с. 223-225 т.2).

Відповідно до постанов про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів від 02.01.2018 визнані речовими доказам автомобіль ЗАЗ 110206 р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, фрагменти скла передньої фари, фрагменти скла передньої лівої фари ( а.с.29,30,31,32,33 т.2).

Відповідно до постанови про зміну визначеного місця зберігання речових доказів від 27.03.2018 речовий доказ ЗАЗ 110206 р/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ передані на зберігання ОСОБА_3 (а.с.223 т.2), де вони і зберігаються (а.с. 235 т.2).

Посилання обвинуваченого на упереджене ставлення до нього органами досудового розслідування, а також твердження про порушення основ змагальності при призначені експертизи та проведенні слідчого експерименту є безпідставним, не підтверджені жодним доказом.

Критично суд оцінює покази обвинуваченого щодо його тверезого стану під час керування транспортним засобом і в момент дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на те, що він залишив місце пригоди, достовірно знаючи що є учасником ДТП, що поліцією заплановано проведення експертизи на стан алкогольного сп`яніння, вжив алкоголь в присутності працівників поліції. Крім того, доводи обвинуваченого спростовується показами потерпілого і свідків, які чітко зазначили, що обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння, у нього була порушена координація, яка виразилась в хиткій ході.

Крім того, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і покази обвинуваченого в частині присутності на місці ДТП іншого транспортного засобу - велосипеду, оскільки вказані свідчення не підтверджується іншими доказами та спростовані показами потерпілого та свідків.

Оцінивши досліджені по кримінальному провадженню докази, суд дійшов висновку щодо повного підтвердження вини обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Згідно положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають брати до уваги не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину та характеристику особи обвинуваченого.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених необережно.

Обвинувачений до вчинення злочину не судимий в силу ст.. 89 КК України, за місцем служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.110-113 т.2), працює, є учасником бойових дій, вину у вчиненні злочину визнав частково. Разом з цим суд бере до уваги грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, після чого він покинув місце ДТП, ставлення до вчиненого і його наслідків, характер тілесних ушкоджень спричинених потерпілому, внаслідок яких він потребує тривалого лікування, а також те, що тривалий час права потерпілого не поновлені.

Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. При визначенні покарання суд бере до уваги думку потерпілого, який в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні обвинуваченому, пов`язаному із реальним позбавленням волі. При таких обставинах суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого злочину з позбавленням права керування транспортним засобом.

Вирішуючи заявлений законним представником неповнолітнього потерпілого цивільний позов про стягнення на її користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) матеріальної шкоди в сумі 5663,98 гривень, та стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Обвинувачений в судовому засіданні заявлений цивільний позов визнав проти його задоволення не заперечував. Представники МТСБУ в судове засідання не з`явилися, неодноразово повідомлені про дату судового розгляду, відзиву не надали.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах

страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення

регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними

на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим

Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. «а» п. 41.1. ст.. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

В судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_3 не застрахував цивільно-правову відповідальність та керуючи незабезпеченим транспортним засобом марки ЗАЗ 110206 р/н НОМЕР_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої спричинено шкоду здоров`ю неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Оскільки, позивачем не надано належних доказів на підтвердження подання заяви про страхове відшкодування, суд вважає, що у відповідача МТСБУ не виник обов`язок відшкодування заподіяної потерпілому шкоди на лікування, а тому звернення позивача із вказаним позовом є передчасним, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позов в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачем доведено, що внаслідок отриманих неповнолітнім ОСОБА_7 травм він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

Враховуючи викладена з відповідача на користь позивача ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , підлягає стягненню сума моральної шкоди, заявлена в уточненому позові в розмірі 20 000 грн.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується ст. 100 КПК України та вважає за необхідне визнані по справі речовими доказами автомобіль ЗАЗ 110206 р/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 повернути володільцю ОСОБА_3 , уламки скла передньої фари, фрагменти скла лівої передньої фари знищити.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме:

- за проведення судової автотехнічної експертизи №7/10.1/34 від 31.01.2018 в сумі 858 грн., згідно довідки калькуляції вартості (а.с. 82 т.2),

- за проведення судової автотехнічної експертизи №7/10.2/26 від 30.01.2018 в розмірі 858 грн., згідно довідки калькуляції вартості (а.с. 87 т.2),

- за проведення автотехнічної експертизи №7/10.2/27 від 31.01.2018 в сумі 858 грн. (а.с.95 т.2);

- за проведення судової автотехнічної експертизи №7/10.1/144 від 22.03.2018 в сумі 715 грн., згідно довідки калькуляції вартості (а.с. 222 т.2),

а всього за проведення експертиз стягнути з ОСОБА_3 3289 гривні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 , п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням за ст. 286 ч.2 КК України та піддати покаранню у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 20000 ( двадцять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні експертиз в розмірі 3289 (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень 00 коп., з яких:

- за проведення судової автотехнічної експертизи № 7/10.1/34 від 31.01.2018 в сумі 858,00 грн.,

- за проведення судової автотехнічної експертизи №7/10.2/26 від 30.01.2018 в сумі 858,00 грн.,

- за проведення автотехнічної експертизи №7/10.2/27 від 31.01.2018 в сумі 858,00 грн.,

- за проведення судової автотехнічної експертизи №7/10.1/144 від 22.03.2018 в сумі 715,00 грн.

Речові докази по справі:

- уламки скла передньої фари, фрагменти скла лівої передньої фари, що зберігаються в камері речових доказів Криворізького РВП знищити;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки автомобіль ЗАЗ 110206 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення кримінального провадження - скасувати

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: