Справа № 308/3360/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від «21» березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, погодженого прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від «21» березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, погодженого прокурором, про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, як встановлено досудовим розслідуванням, 20 березня 2019 року до чергової частини Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення з служби «102», про те, що 20 березня 2019 року під час перевірки автомобіля марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , виникли сумніви, щодо відповідності реєстраційного документа до даного автомобіля.

В клопотанні вказано, що 21.03.2019 року відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336.

Слідчий зазначає, що за згодою гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , було проведено огляд транспортного засобу «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до автомобілясерія КІС номер НОМЕР_3 .

Як вказано в клопотанні в ході огляду було виявлено по праву сторону від пасажирського переднього сидіння номер кузова вказаного авто, а саме НОМЕР_2 . Під час огляду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до автомобілясерія КІС номер НОМЕР_3 було виявлено ознаки можливої підробки даного документу.

Вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до автомобіля слідчий зазначає, що серія НОМЕР_4 було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Так, відповідно до змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що автомобіль марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », 1993 року випуску, червоного кольору, державний номерний НОМЕР_5 », згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 перебуває у власності громадянина ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_2 .

В клопотанні вказано, що 21.03.2019 року транспортний засіб марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоногокольорута свідоцтво про реєстрацію до даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий вкує, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, свідоцтво про реєстрацію до даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 є речовими доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В клопотанні вказано, що в органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні ряду судових експертиз, зокрема трасологічної експертизи автомобіля марки ««BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору та технічної експертизи свідоцтва про реєстрацію до даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 .

Разом із тим слідчий вказує на те, що повернення вищевказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію до нього не дасть в повній мірі та об`єктивно провести досудове розслідування.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України,слідчий просить: накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , який перебуває у власності громадянина ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_2 ; свідоцтво про реєстрацію до даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 . Та заборонити використання та розпоряджання автомобілем марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, а також свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та визначити місце їх зберігання за адресою: АДРЕСА_3 .

Слідчий в судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Володілець майна згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного, ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, що підтверджено рапортом слідчого.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що 20 березня 2019 року до чергової частини Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення з служби «102», про те, що 20 березня 2019 року під час перевірки автомобіля марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , виникли сумніви, щодо відповідності реєстраційного документа до даного автомобіля.
Відповідно до копії заяви, що міститься в матеріалах справи, за добровільною згодою, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , було проведено огляд транспортного засобу «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до автомобілясерія КІС номер НОМЕР_3 .

Вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до автомобіля серія НОМЕР_4 , згідно копії протоколу огляду місця події було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

До матеріалів клопотання додано копію постанови слідчого від 21.03.2019 року згідно якої транспортний засіб марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору та свідоцтво про реєстрацію до даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , що додано до матеріалів справи, автомобіль марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », 1993 року випуску, червоного кольору, державний номерний НОМЕР_5 », перебуває у власності громадянина ОСОБА_5 .

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прохання слідчого визначити місце зберігання арештованих речей задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання не належить до компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Таким чином, з поданих слідчим матеріалів вбачається наявність підстав для задоволення клопотання, зокрема, про накладення арешту на майно, що полягає крім заборони у забороні користуватися та розпоряджатися таким майном, оскільки її незастосування призведе до приховування, знищення майна (ч.11 ст.170 КПК України). Обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від «21» березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, погодженого прокурором, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «BMW-520» д.н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , який перебуває у власності громадянина ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію до даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 , заборонити користування та розпоряджання вищевказаними речами до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1