ЄУН № 336/357/18
пр.1-кп/336/252/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003811 від 16.10.2017 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого машиністом товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський кам`яний кар`єр, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2017 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на сходовому майданчику першого поверху під`їзду № 1 в будинку АДРЕСА_2 , діючи на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому не менш ніж два удари кулаком правої руки в область 9, 10 ребер по паховій лінії з лівої сторони та правій виличній ділянці, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та пояснив, що потерпілого ОСОБА_4 раніше не знав. 15.10.2017 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, у під`їзді будинку, де проживає, побачив ОСОБА_4 , сприйняв його як особу, яка не має постійного місця проживання та наніс йому кулаком два удари в область ребер. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 15.10.2017 року прийшов до своєї знайомої, яка проживала на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , почав стукати в двері. В цей час з другого поверху спускався ОСОБА_6 і одразу же вдарив його кулаком в обличчя, збив з ніг та почав бити ногами. Його дії почув син потерпілого і вони разом з ним залишили місце події.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та даними, які характеризують його особу.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного злочину, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Сукупність згаданих обставин, а також дані про особу винного, який має родину, двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює, позитивно характеризується за місцем роботи, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дають суду всі підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

У зв`язку з відсутністю клопотань учасників кримінального провадження про застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору

Суддя ОСОБА_1