Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4037/18
У Х В А Л А
14.12.2018 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженню Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001263 від 10.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна по кримінальному кримінальному провадженню Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001263 від 10.12.2018 року.

Клопотання обґрунтовується тим, що 10 грудня 2018 року, близько 15 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої, діючи умисно, з метою спричинення смерті ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці металевий розкладний ніж, умисно наніс один удар вістрям ножа, в ліву ділянку грудної клітки останнього, спричинивши проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, який був доставлений до хірургічного відділення Виноградівської PJI з діагнозом: проникаючий поріз лівої бокової поверхні грудної клітки, хіморогічний шок». В наслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер в реанімаційному відділення Виноградівської РЛ.

10.12.2018 відомості про дане кримінальне правопорушення, внесено до ЄРДР № 0001263, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

10.12.2018 в ході огляду місця події, а саме будинку АДРЕСА_1 , у підсобному приміщенні було виявлено та вилучено розкладний ніж.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст.170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК, в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або

користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; (п.1 ч.2 ст.170 КПК). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.З ст.170 КПК). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Окрім цього, ч.2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на розкладний ніж, який являється предметом вчинення кримінального правопорушення та з метою запобігання його подальшого відчуження, зникнення, втраті чи частковому знищенню є необхідність у накладенні арешту на розкладний ніж.

Відповідно до цих вимог арешт майна може також передбачати заборону для особи на майно якої накладено арешт розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

Слідчий, прокурор, власник майна в судове засідання не зявились. Неприбуття даних осіб у судове засідання, відповідно до речення другого ч. 1 ст. 162 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

При вирішенні клопотання слідчий судді виходить з наступних обґрунтувань.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За змістом ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Врахувавши обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Так, пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Тобто, арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Найменш обтяжливим способом арешту майна, таким, що не призведе до суттєвого обмеження його прав та не завдасть шкоди його інтересам, є заборона на використання, відчуження, розпоряджання арештованим майном.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на розкладний ніж, який було вилучено в ході огляду місця події в будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином даним майном.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

На ухвала слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1