Справа № 567/1693/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000423 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Стрий Львівської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , фактично проживавшого в АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України є таким, що не має судимості,

у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України

встановив:

03 листопада 2018 року близько 07 год. ОСОБА_6 , знаходячись на території Межиріцького Свято-Троїцького монастиря, що в с.Межиріч Острозького району Рівненської області, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи поза увагою сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з території вказаного монастиря, таємно викрав велосипед, марки PEUGEOT Toulouse, синього кольору, з рамою відкритого типу, вартістю 2285 грн., що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Діючи повторно, 05 листопада 2018 року близько 04 год. ОСОБА_6 , знаходячись на території господарства, що розташоване по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи поза увагою сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з території вказаного господарства, таємно викрав велосипед марки VILLIGER, синього кольору, з рамою відкритого типу, вартістю 1786 грн. 67 коп., що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

23 листопада 2018 року між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме, за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

В укладеній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначив, що здатен реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення, укладену з обвинуваченим ОСОБА_6 , просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди про примирення є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала угоду про примирення, укладену з обвинуваченим ОСОБА_6 , просила її затвердити та пояснила, що укладення угоди про примирення є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 cт.185 та ч.2 ст.185 КК України, за якими належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання, оскільки 03 листопада 2018 року близько 07 год. ОСОБА_6 , знаходячись на території Межиріцького Свято-Троїцького монастиря, що в с.Межиріч Острозького району Рівненської області, таємно викрав велосипед, марки PEUGEOT Toulouse, синього кольору, з рамою відкритого типу, вартістю 2285 грн., що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та діючи повторно, 05 листопада 2018 року близько 04 год., знаходячись на території господарства, що розташоване по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з території вказаного господарства, таємно викрав велосипед, марки VILLIGER, синього кольору, з рамою відкритого типу, вартістю 1786 грн. 67 коп., що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілі повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, що передбачені ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим вчинено злочини середньої тяжкості, за вчинення яких передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Одночасно, відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , що при відсутності обтяжуючих покарання обставин, дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення йому визначеного сторонами угоди виду покарання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 1144 грн. (висновки експерта №3.2-820/18 від 12.11.2018 року та №3.2-830/18 від 16.11.2018 року), а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

В судовому засіданні встановлено, що велосипед, марки VILLIGER, передано під збережну розписку потерпілому ОСОБА_7 , а велосипед, марки PAGEOT Toulouse потерпілій ОСОБА_5 , а тому, їх слід вважати такими, що повернуті законним володільцям.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.314, 373, 374, 475 КПК України суд

ухвалив:

затвердити угоду від 23.11.2018 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік,

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) грн. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Речові докази велосипед, марки VILLIGER, який переданий на зберігання ОСОБА_4 , вважати таким, що повернутий законному володільцю - потерпілому ОСОБА_4 ; велосипед, марки PAGEOT Toulouse, який переданий на зберігання ОСОБА_5 , вважати таким, що повернутий законному володільцю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1