справа № 208/5077/18
№ провадження 1-кп/208/532/18
ВИРОК
Іменем України
09 листопада 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000946 від 08.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України та угоду про примирення відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, експедитора «Дніпрокомунтранс», не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.10.1996 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 р.) до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 45 КК України (1960 р.) від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

- 14.12.1998 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 р.) до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців із конфіскацією майна, звільнений 02.06.2001 з П`ятихатської ВК (№122) умовно достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 14 днів;

- 11.04.2006 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений 17.05.2006 по відбуттю строку покарання;

- 16.09.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений із випробувальним строком 2 роки;

- 25.06.2013 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком від 16.09.2011 року, до відбуття 6 років з урахуванням тримання під вартою. Звільнений із Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) 27.10.2015 року умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 6 місяців 16 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за злочини передбачені статтями 140 (1960 р.), 186, 289 КК України, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, повторно, 23.05.2018 року у вечірній час доби, перебуваючи разом із раніше знайомою ОСОБА_5 у будівлі поблизу буд. 156 по вул. Горького в м. Кам`янському, побачив як із її сумки, що впала, випав на підлогу належний останній мобільний телефон Huawei TIT-U02 imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний протиправний умисел, направлений на таємне викрадення зазначеного мобільного телефону, що належав потерпілій ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне, з корисливого мотиву, викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 23.05.2018 року у вечірній час доби, знаходячись в будівлі поблизу буд. АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливого мотиву, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 не спостерігає за його діями, підняв із підлоги мобільний телефон Huawei TIT-U02 imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3822-18 від 30.07.2018 року становить 5368 грн. 35 коп., тобто таємно повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , чим завдав останній майнової шкоди на вказану суму, після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

13.09.2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000946 від 08.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України була укладена угода про примирення, яка містить наступні положення.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні та у скоєному розкаявся, зобов`язується утриматись у подальшому від вчинення будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_5 та інших осіб. Потерпіла ОСОБА_5 претензій майнового характеру не має, шкода їй була відшкодована.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

Потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно.

Відповідно до ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується не вчиняти інших злочинів в подальшому, а потерпіла ОСОБА_5 в свою чергу вважає за можливе при вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробувальним строком тривалістю 1 рік.

Обвинуваченому роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Потерпілій роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, свідків і надання суду своїх доказів ОСОБА_4 роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону з будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що кримінальне правопорушення ним було вчинено при обставинах, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, зобов`язується більше не вчиняти кримінальні правопорушення, погоджується з вказаним в угоді покаранням.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просила затвердити зазначену угоду, події відбувалися так, як було встановлено в ході досудового слідства і як розповідає обвинувачений, зазначила, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, їй відшкодована. Під час досудового розслідування нею поданий цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого суми завданої злочином шкоди, під час судового розгляду прохала залишити заявлений позов без розгляду у зв`язку з повним відшкодуванням їй завданої шкоди.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, які, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Реєстр матеріалів досудового розслідування містить достатньо доказів для обгрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тому укладення останнім угоди про примирення є цілком виправданим.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або була наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілій роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

З урахуванням особи винного, характеру і тяжкості скоєного, того, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання і реєстрації, неповнолітніх дітей на утриманні, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, його щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, суд прийшов до висновку, що ці обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, тому вважає за можливе затвердити угоду про примирення в підготовчому судовому засіданні згідно ст. 314 КПК України та призначити обвинуваченому узгоджену між сторонами міру покарання.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. В той же час, не підлягає стягненню з обвинуваченого вартість судово-товарознавчої експертизи за № 3665-18 від 24.07.2018 року з огляду на те, що обсяг експертного дослідження не відповідає висунутому обсягу обвинувачення. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 469, 471, 474 - 475 КПК України, суд -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 13.09.2018 року у кримінальному провадженні № 0000946 від 08.06.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно затвердженої угоди, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обовязки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи за № 3822-18 від 30.07.2018 року.

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи за № 3665-18 від 24.07.2018 року у сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні - покласти на державу.
Речові докази, а саме договір про надання фінансового кредиту під заставу № 17.1228/0 від 23.05.2018 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1