Справа № 306/1178/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.01.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , представника ТОВ «ФК Форінт» ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження №11-сс/4806/12/19, за апеляційною скаргою ТОВ «ФК Форінт» в особі ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.06.2018, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000333 від 17.04.2014 за ознаками ч.3 ст. 190 КК України.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 та накладено арешт на нерухоме майно кафе-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_9 , мешк. АДРЕСА_1 , із забороною розпоряджатися ним до вирішення кримінального провадження по суті.
З ухвали слідчого судді та клопотання слідчого вбачається, що на початку 2005 року ОСОБА_10 , будучи керуючим Свалявським відділенням ЗОТ АКБ «Райффайзен Банк Аваль», діючи навмисно, зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами в сумі 300000 гривень, які належать ОСОБА_11 та, які останній передав для оплати кредиту, однак ОСОБА_10 вказані грошові кошти до каси банку не вніс, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду у великих розмірах (витяг від 06.06.2018 з Єдиного реєстру досудових розслідувань з номером кримінального провадження 0000333 внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 від 17.04.2014). 22.03.2012 на підставі проведеного огляду кафе-магазину «Калиновий гай» було винесено постанову про визнання вищевказаного кафе-магазину речовим доказом, а для з`ясування законності оформлення, видачі та оформлення заставного майна, яким виявився кафе-магазин «Калиновий гай», з метою збереження речового доказу порушено питання про необхідність накладення арешту.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що доводи слідчого підтверджені належними, допустимими доказами та матеріалами кримінального провадження, а клопотання відповідає встановленим вимогам КПК України. Тому, слідчий суддя дійшов висновку про те, що з метою збереження речового доказу, яким є кафе-магазину «Калиновий гай» слід накласти арешт на вказане майно шляхом заборони розпоряджатися ним.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК Форінт» просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт кафе-магазину «Калиновий гай». Стверджує, що ТОВ «ФК Форінт» є учасником кримінального провадження третьою особою, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а тому, відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України наділено правом на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді. Зазначає, що ТОВ «ФК Форінт» не було повідомлене про час та місце розгляду клопотання слідчого, оскаржувана ухвали на його адресу не направлялась, а про наявність такої ТОВ «ФК Форінт» дізналося лише 11.10.2018 з ЄДРСР, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження не пропущено. Оскаржувану ухвалу вважає незаконною, оскільки таку постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, при неповному судовому розгляді, з порушенням правил оцінки доказів. Вказує на те, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки відсутня будь-яка потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, за рахунок накладеного арешту не досягається дієвість кримінального провадження і такий арешт призводить до негативних наслідків, які суттєво позначаються на інтересах ТОВ «ФК Форінт» як іпотекодержателя арештованого нерухомого майна. Посилається й на те, що вказане майно належить ОСОБА_9 , яка не була причетна до шахрайських дій, вчинених щодо її сина ОСОБА_11 , що розслідуються, і вона не є підозрюваною, обвинуваченою у даному кримінальному провадженні, а кафе-магазин «Калиновий гай» переданий в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК Форінт», і жодним чином не стосується предмету досудового розслідування, у зв`язку з чим, накладення на нього арешту унеможливлює звернення стягнення на даний предмет іпотеки в процедурі виконавчого провадження, відкритого на примусове виконання рішення Свалявського районного суду від 08.07.2010 у справі про стягнення з ОСОБА_9 на користь ТОВ «ФК Форінт» 1349513,96 грн. боргу за кредитним договором, що в свою чергу порушує право стягувача (іпотекодержателя) на задоволення забезпечених вимог за рахунок примусової реалізації предмету іпотеки. Крім того, стверджує, що слідчий суддя, у порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, наклав арешт на майно ОСОБА_9 за відсутності підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки воно: не є (не могло бути) знаряддям вчинення кримінального правопорушення; не зберегло на собі слідів такого кримінального правопорушення; не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; не є предметом, який був об`єктом кримінально протиправних дій; не є грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ТОВ «ФК Форінт» ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо її доводів, вивчивши матеріали судового провадження та перевіриши матеріали кримінального провадження надані прокурором, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Зокрема, щодо дій ОСОБА_10 , який працюючи керуючим Свалявським відділенням ЗОТ АКБ «Райффайзен Банк Аваль», заволодів грошовими коштами в сумі 300000 гривень, які належать ОСОБА_11 , які останній передав для оплати кредиту, однак ОСОБА_10 вказані грошові кошти до каси банку не вніс, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду у великих розмірах. Отже, предметом злочину та речовим доказом є грошові кошти.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд дослідивши матеріали судового провадження приходить до висновку, що ні слідчий у клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не навели конкретних обставин і доказів, які підтверджують, що нерухоме майно кафе-магазин «Калиновий гай», на яке накладено арешт, є об`єктом кримінального правопорушення та таке правомірно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України.

Крім того слідчим суддею не враховано того, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження необхідно також і гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не буде піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її обгрунтованою, оскільки встановлено, що кафе-магазин «Калиновий гай» переданий в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК Форінт» і жодним чином не стосується предмету досудового розслідування, так як належить гр. ОСОБА_9 , яка не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою в даному кримінальному провадженні, та приходить до висновку, що суд безпідставно наклав арешт на це майно.

З урахуванням наведеного та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 та ч. 1 ст. 409 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як необгрунтована та постановлення нової ухвали апеляційним судом, якою слід відомовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт кафе-магазину "Калиновий гай", у зв`язку з відсутністю правових підстав для накладення на нього арешту у кримінальному провадженні, порушеного за ознаками ч.3 ст. 190 КК України відносно гр. ОСОБА_10 .
Керуючись ст. ст. 405, 407,422, 419 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК Форінт» ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.06.2018, якою накладено арешт на нерухоме майно кафе-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: