ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/93/19 Справа № 171/1316/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за апеляційними скаргами прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Цим же вироком з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

05.06.2018 приблизно о 06.30 годині ОСОБА_5 перебував біля під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_11 , на правому плечі якого перебувала чоловіча барсетка. Припускаючи, що у барсетці ОСОБА_11 можуть перебувати гроші, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , 05.06.2018 року в той же час, впритул наблизився до ОСОБА_11 та діючи відкрито, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар лівою рукою в область лівого ока ОСОБА_11 , від чого останній впав на асфальт. Після чого, ОСОБА_12 з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_11 до супротиву наніс останньому ще декілька ударів кулаком лівої руки (точну кількість і анатомічну локалізацію в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим) в область лівого ока, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синця навкруги лівого ока; синця у лівій тім`яній області волосистої частини голови; два садна у місці проекції лівої ключиці, які згідно висновку експерта № 104/113-Е18 відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи відкрито, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 уже не міг перешкоджати його злочинним діям, ОСОБА_5 ривком зняв із правого плеча ОСОБА_11 належну останньому барсетку у якій перебували грошові кошти у сумі 15000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 15000 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Однак у матеріалах провадження відсутні дані, які підтверджують той факт, що ОСОБА_5 добровільно відшкодував шкоду завдану потерпілому, при цьому не відшкодування обвинуваченим завданої шкоди підтверджено в судовому засіданні поясненнями потерпілого.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та закрити кримінальне провадження.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на те, що він не збирався заволодіти особистими коштами ОСОБА_11 , а намагався вмовити його повернути кошти в сумі 25000 грн., які останній заборгував його сім`ї, оскільки присвоїв собі заробітну плату батька його дружини.
Вказує на те, що жодного насилля до потерпілого він не застосовував, а тільки зірвав барсетку, в якій знаходилось 10030 грн., а не 15000 грн., як зазначено у вироку.
Посилається на те, що після того, як він зірвав барсетку без застосування насилля, він повідомив ОСОБА_11 , що поверне барсетку після того, як останній виплатить заробітну плату його тестю, однак потерпілий на це вдарив його, після чого він також його вдарив. Вказане підтверджується додатковим допитом самого потерпілого.
Також зазначає, що диск звукозапису судового засідання частково не прослуховується, а протоколи судових засідань взагалі не читаються (т.2 а.п. 20-21, 26-229).
Окрім того, вказує на те, що в суді першої інстанції не були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , хоча останні бачили сам факт події, ОСОБА_16 , якому було відомо про борг ОСОБА_11 в сумі 10000 грн., а також його тесть ОСОБА_17 , який підтвердив, що саме ОСОБА_11 присвоїв його заробітну плату.
Зазначає, що протокол огляду від 07.06.2018 та протокол огляду від 08.06.2018 є неналежними доказами, оскільки вказані огляди в нього не проводилися, жодного доручення від слідчого судді або прокурора на проведення таких слідчих дій отримано не було, також до матеріалів кримінального провадження не долучено фото докази огляду приміщення та документів, хоча відповідно до вказаних протоколів огляди проводилися із фіксуванням на фотоапарат Nicon.
Крім цього, в постановах про визнання речових доказів від 07.06.2018 та 08.06.2018 не зазначено де саме було вилучено майно, яке визнане речовими доказами.
Вказані обставини не були дослідженні судом першої інстанції, хоча вони мають істотне значення для справи, не були допитані певні особи, не витребувані й не дослідженні документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин його вини або невинуватості.
Також зазначає, що суд проігнорував той факт, що на його утриманні знаходяться вагітна дружина та малолітня дитина.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги прокурора та підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями: обвинуваченого ОСОБА_5 , який хоча і відмовився давати показання, одна свою вину визнав; потерпілого ОСОБА_11 , який підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_5 відкрито з застосуванням насильства заволодів його барсеткою з грошима в сумі 15000 грн., у якій також знаходились документи, після цього дзвонив йому пропонував викупити документи за гроші.
Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується і дослідженими судом письмовими доказами, зокрема: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 червня 2018 року (а.п. 6); висновком експерта № 104/113-Е18, згідно з яким у ОСОБА_11 виявлено синець навкруги лівого ока, синець у лівій тім`яній області волосистої частини голови, дві садини у місці проекції лівої ключиці, які виникли від дії тупого предмета або при ударі об такий. Виявлені ушкодження за своїм характером відносяться до легких (а.п. 15-16); протоколом огляду від 07 червня 2018 року згідно з яким слідчому добровільно надано обвинуваченим ОСОБА_5 документи які належать потерпілому ОСОБА_11 (а.п. 28, 34); протоколом огляду від 07 червня 2018 року згідно з яким слідчим оглянуто чоловічу сумку через плече чорного кольору на якій є напис GORANGD, яку добровільно видав ОСОБА_5 (а.п. 37 38); протоколом огляду від 08 червня 2018 року згідно з яким слідчим оглянуто мікрохвильову піч сріблястого кольору марки МІДЕА (а.п. 41 - 42).
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності, достовірності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Разом із цим, надаючи оцінку доводам скарги обвинуваченого, колегія суддів зазначає таке.
Так, обґрунтовуючи необхідність скасування вироку та закриття провадження, ОСОБА_5 посилається на те, що потерпілий мав заборгованість по виплаті заробітної плати батьку його дружини та він намагався вмовити його цей борг повернути, внаслідок чого і стався конфлікт.
Між тим наведені обставини не виправдовують дії обвинуваченого та не вказують на їх правомірність.
Частиною 2 ст. 186 КК України передбачено відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
Як видно з апеляційної скарги, ОСОБА_5 обставини завдання потерпілому тілесних ушкоджень він не заперечує, як і сам факт заволодіння його майном.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи обвинуваченого та не вважає їх такими, що ставлять під сумнів правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України або тягнуть за собою скасування вироку із закриттям провадження.
Поряд із цим, суд вважає необґрунтованими й доводи обвинуваченого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, щодо часткової відсутності технічних записів судових засідань, оскільки перевіркою її носіїв цих порушень не встановлено.
Що стосується доводів ОСОБА_5 про необхідність допиту свідків очевидців події, а також й тих, які можуть засвідчити обставину наявності боргу, то про їх виклик сторона захисту жодних клопотань суду не заявляла.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність боргу потерпілого, на який вказує обвинувачений, спростувати висновки суду не може та вказує лише на наявність неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .
Отже, надавши правову оцінку доводам обвинуваченого та спростувавши їх, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність за доводами скарги прокурора, зокрема, положень ст. 66 КК України, колегія суддів зазначає, що висновки суду в цій частині дослідженим ним доказам не суперечать.
Як видно з оскаржуваного вироку, обвинувачений свою вину в судовому засіданні суду першої інстанції визнав повністю та розкаявся, що суд обґрунтовано визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 не відшкодував шкоду, у зв"язку з чим щире каяття слід розцінювати як уявне, колегія суддів вважає необґрунтованими.
На переконання колегії суддів, ці обставини не є вирішальними при визначенні ставлення особи до вчиненого.
З огляду на викладене, доводи прокурора про необхідність виключення з вироку щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість, належну вмотивованість та справедливість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4