Справа № 600/289/18
Справа № 1-кп/600/31/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року смт.Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілої сторони ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова обвинувальний акт та угоду про примирення між обвинуваченим та представником потерпілої сторони по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 26 березня 2018 року за №0000040 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, у якого на утриманні неповнолітня дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

26 березня 2018 року на протязі дня ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , у зв`язку із важким матеріальним становищем, почав вишукувати засоби щодо якнайшвидшого його покращення. При цьому, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту у вигляді непридатних для використання металевих запчастин до буртоукладальної машини, розташованої на прилеглій території Козівського підрозділу ТзОВ «Радехівський цукор», що по вул. Заводська, 1 в смт.Козова Козівського району Тернопільської області, про наявність якого йому було раніше відомо. Реалізовуючи свій злочинний намір, близько 19 години 26 березня 2018 року ОСОБА_4 вийшов з місця свого проживання та взявши з собою чорну сумку із необхідним ручним інструментом та рукавицями, за допомогою належного йому велисопеду марки «України» зеленого кольору направився в напрямку території Козівського підрозділу ТзОВ «Радехівський цукор», що по вул.Заводська, 1 в смт.Козова Козівського району Тернопільської області. Під`їхавши до вказаної території, ОСОБА_4 підійшов до непрацюючої буртоукладальної машини, розташованої на прилеглій території вищевказаного товариства, де біля паркану залишив свій велосипед та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов у кабіну вищезазначеної сільськогосподарської техніки. Перебуваючи у кабіні буртоукладальної машини, належної ТзОВ «Радехівський цукор», ОСОБА_4 умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, без використання будь-яких знарядь, помістив у заздалегідь приготовлені мішок та дві полімерні сумки виявлений там металобрухт у вигляді непридатних для використання металевих запчастин до неї та інших металевих предметів, загальною вагою 84,6 кг. та, із розрахунку закупівельної ціни 1 кг. металобрухту 6 гривень, вартістю 507,6 гривень, після чого вийняв та перемістив наповнені металобрухтом сумки та мішок на поверхню землі неподалік буртоукладальної машини для того, щоб потім розпорядитися ним на власний розсуд, реалізувавши у пункті прийому металобрухту. Однак, в цей час незаконні дії ОСОБА_4 були виявлені працівниками Козівського підрозділу ТзОВ «Радехівський цукор», у зв`язку з чим останній не зміг заховати викрадений ним металобрухт та розпорядитися ним, з причин, що не залежали від його волі, при цьому вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця
Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, так як останній вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Під час досудового розслідування 17.04.2018 р. між підозрюваним та представником потерпілої сторони укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а також, призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права визначені, п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про примирення, яку уклав добровільно.
Представник потерпілої сторони ТзОВ «Радехівський цукор» в судовому засіданні ствердила, що жодних претензій до обвинуваченого не має.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст.471 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу, передбачена санкцією ч.1 ст.185 КПК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Згідно з ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілої сторони ТзОВ «Радехівський цукор» - ОСОБА_5 від 17 квітня 2018 року у смт. Козова.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ металеві частини, металобрухт, який міститься у поліетиленовій сумці білого кольору із надписом «Lidl», поліетиленовій сумці з зеленими ручками по бокам якої зображено кошик з овочами на білому фоні, дорожній сумці чорного кольору та одному мішку із мішковини коричневого кольору, що зберігається в камері зберігання речових доказів Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути власнику ТзОВ «Радехівський цукор» в особі представника ОСОБА_5 ;
Речовий доказ поліетиленову сумку білого кольору із надписом «Lidl», поліетиленову сумку з зеленими ручками по бокам якої зображено кошик з овочами на білому фоні, дорожню сумку чорного кольору та один мішок із мішковини коричневого кольору знищити.
Речовий доказ велосипед зеленого кольору, на якому приїхав обвинувачений на місце вчинення злочину залишити у власності ОСОБА_4 .
Речовий доказ компакт диск CDR із написом Verbatim з записами на ньому відео файлом ОСОБА_7 0124-5029 залишити у матеріалах кримінального провадження №0000040 від 26 березня 2018 року.
Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1