Справа № 711/9288/18
Провадження № 1-кп/711/161/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, з інвалідністю 2 групи, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 125 КК України,

встановив:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження за наступних обставин.

Біля 19 год. 01 липня 2018 року в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_5 в ході конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисне вкусив потерпілого ОСОБА_4 за п`ятий палець лівої кисті та умисне завдав потерпілому удар кулаком лівої руки в область підборіддя.

Внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді рани п`ятого пальця лівої кисті та саден обличчя.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Підсудний ОСОБА_5 винуватим себе не визнав і пояснив, що з 1991 року проживав в будинку АДРЕСА_1 разом із дружиною, її матір`ю та сином потерпілим ОСОБА_4 . Після смерті дружини та її матері залишились проживати в будинку разом із потерпілим, при чому він користувався найбільшою за площею з трьох житлових кімнат, а син меншою. На протязі тривалого часу він періодично виїжджав на заробітки за кордон, а коли 01.07.2018 р. повернувся додому, то виявив, що син зі своєю знайомою зайняв його кімнату, з якої виніс диван, телевізор та інші речі. У зв`язку з цим між ними виник конфлікт, під час якого вони штовхали один одного, а потім між ними виникла бійка. Значно молодший і фізично розвинений син схопив його за шию, тому він змушений був вкусити його за палець, після чого потерпілий ослабив захват, а потім наніс потерпілому удар рукою в обличчя. Вважає, що діяв в межах необхідної оборони, тому злочин не вчиняв.

Винуватість підсудного ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного злочину доведена перед судом наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що після смерті своєї бабусі став власником будинку, в якому зареєстрований його батько обвинувачений ОСОБА_5 , який періодично виїжджає на заробітки. Потерпілий тривалий час займає найбільшу за площею житлову кімнату, в якій проживає разом із своєю знайомою ОСОБА_7 . Біля 19 години 01.07.2018 р. обвинувачений приїхав з-за кордону, заніс свої речі до вказаної кімнати, прогнав ОСОБА_8 , стягнув з ліжка їх постільну білизну і вказав потерпілому, щоб той переселявся в меншу за площею кімнату. На цьому ґрунті між ними виник конфлікт, під час якого вони штовхались, потім упали. Потерпілий схопив обвинуваченого руками за шию, той вкусив його за палець, а потім наніс удар в підборіддя, після чого вони ще обмінялись ударами.

Із показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що з лютого 2018 року вона проживає разом із потерпілим в його будинку і вони займають найбільшу за площею кімнату. Увечері 01.07.2018 р. додому повернувся батько потерпілого обвинувачений ОСОБА_5 , який заніс до цієї кімнати свої речі і між батьком та сином почався конфлікт, тому вона вийшла з кімнати. Почувши, що конфлікт переростає в бійку, повернулась до кімнати і побачила, що вони штовхаються, упали на підлогу і потерпілий утримував обвинуваченого рукою за шию. Потім обвинувачений вкусив потерпілого за палець руки і наніс йому удар рукою в підборіддя, після чого вони продовжували обмінюватись ударами.

Органом досудового розслідування проведено слідчі експерименти із потерпілим та свідком, під час яких вони продемонстрували спосіб та обставини застосування обвинуваченим насильства відносно потерпілого.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 02-01/1211 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді рани п`ятого пальця лівої кисті та садна обличчя, які могли бути причинені за обставин, зазначених потерпілим ОСОБА_4 і свідком ОСОБА_7 .

З урахуванням досліджених доказів суд приходить до висновку про доведеність того, що 01.07.2018 року обвинувачений умисне заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Суд також встановив, що станом на час цієї події власником будинку АДРЕСА_1 є потерпілий і в цьому будинку зареєстрований обвинувачений, який тривалий час проживав у ньому, хоча періодично виїжджав за межі України на заробітки. Між ними виник спір про право власності на житло, користування в ньому житловими приміщеннями і проживанням ОСОБА_8 , що призвело до неприязних стосунків.

Аналіз показань обвинуваченого, потерпілого і свідка свідчить про те, що між обвинуваченим і потерпілим на ґрунті неприязних відносин виникла обопільна бійка, в ході якої вони штовхались, наносили один одному удари і застосовували інші больові дії. За таких обставин з урахуванням того, що як потерпілий, так і обвинувачений були учасниками спільного конфлікту, під час якого застосовували один до одного фізичну силу, не може йти мова про те, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони. Мотив захисту не був основним стимулом, який визначав поведінку обвинуваченого, тому що він висловив невдоволення діями потерпілого, вважаючи, що той поступив неправомірно відносно його майна та місця його проживання, і визначальним у поведінці обвинуваченого у цій ситуації було не розв`язання конфлікту мирним шляхом, а бажання покарати сина в присутності свідка ОСОБА_8 , з якою син проживав.

Обвинувачений повинен нести відповідальність за наслідки, які фактично наступили від його умисних дій.

Він умисне заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання за вчинений злочин, суд враховує те, що потерпілий наполягає на притягненні підсудного до кримінальної відповідальності і не відмовляється від обвинувачення. Підсудним ОСОБА_5 вчинено умисний злочин невеликої тяжкості згідно з класифікацією тяжкості злочинів, які містяться в ст. 12 КК України.

Обвинувачений не судимий, посередньо характеризується, його покарання пом`якшує наявність інвалідності 2-ї групи у зв`язку з загальним захворюванням, обтяжуючі покарання обставини відсутні.

Призначаючи обвинуваченому вид покарання, суд враховує тяжкість злочину і майновий стан обвинуваченого, який має дохід у вигляді заробітку і пенсії, тому призначає йому покарання у виді штрафу.

Вирішуючи позов у частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що потерпілому безперечно завдано такої шкоди, тому що він отримав тілесні ушкодження і відчував фізичний біль. Разом із тим, непоправних наслідків для потерпілого не наступило, а він частково обґрунтовує розмір відшкодування моральної шкоди тим, що із-за умисних дій обвинуваченого пошкоджено органи його зору, хоча за висновками судово-медичної експертизи таких пошкоджень у потерпілого не виявлено. При цьому експертом взято до уваги довідку із закладу охорони здоров`я, якою потерпілий мотивує свої позовні вимоги. Обвинуваченому не висунуто обвинувачення у пошкодженні зору потерпілого, а суд згідно з правилами ч.1 ст. 327 КПК України проводить судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення. За таких обставин суд вважає за можливе частково задовольнити ці позовні вимоги і стягнути на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Речові докази і процесуальні витрати відсутні, підстав для обрання підсудному запобіжного заходу судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково: стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь на відшкодування моральної шкоди 2000 грн., в задоволенні решти позову відмовити.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1