Дата документу 21.03.2019 Справа № 331/3593/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/494/19
Єдиний унікальний № 331/3593/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
представника ПрАТ «СК «Оранта-Січ» ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого торговим агентом ТОВ «Гайдар плюс», не одруженого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» 200000 грн. в якості страхового відшкодування за спричинену шкоду, заподіяну травмуванням та загибеллю її чоловіка ОСОБА_12 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без розгляду та роз`яснено її право звернутися до страховика або в порядку цивільного судочинства.
Заяву потерпілої ОСОБА_7 задоволено, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_9 162600 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної загибеллю її чоловіка ОСОБА_12 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без розгляду.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 р. на автомобіль «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , вилучений у ході огляду місця події 14.10.2017 р.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 14 жовтня 2017 р., приблизно о 02 год. 00 хв., водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині пр. Соборного, з боку вул. Запорізька, в напрямку вул. Франка в м. Запоріжжя. В цей же час, ОСОБА_12 , перебуваючи в районі будинку № 87-А по пр. Соборному в м. Запоріжжя, діючи в якості пішохода, перетинав проїжджу частину пр. Соборного, рухаючись справа наліво по ходу руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу. Водій ОСОБА_9 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_12 , діючи в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 957 від 11.04.2018 р. смерть ОСОБА_12 настала від сполученої тупої травми голови, грудної клітки, лівого стегна, яка супроводжувалася крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку з вогнищами забоїв тканини мозку, забоєм грудної клітки, з переломами 5-9 ребер зліва, відкритим переломом лівої стегнової кістки. Всі тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, перебувають у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 .
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-283 від 17.05.2018 р. у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_9 не відповідають вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що не оспорюючи висновки суду, викладені у вироку щодо винуватості ОСОБА_9 та призначеного йому покарання, вважає, що судом не вірно вирішено питання щодо цивільного позову. У підготовчому судовому засіданні потерпілою подано цивільний позов до ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» про відшкодування завданої злочинними діяннями ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди. Незважаючи на часткове визнання позову з боку відповідача ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ», судом незаконно залишено позов потерпілої без розгляду. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що шкода, завдана потерпілій діями ОСОБА_9 не вважається такою, що завдана злочином. Таке рішення суду, на думку потерпілої, є незаконним та таким, що підлягає зміні в частині, що стосується її позовних вимог, оскільки прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ігнорування її прав, як потерпілої.
Просить змінити вирок в частині залишення позову потерпілої ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» без розгляду, задовольнивши зазначені в позовній заяві вимоги до ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» повідомляє, що до теперішнього часу до ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» цивільний позивач із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась. Права позивача ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» не порушувала. Вважає, що оскільки немає відмови страхової компанії потерпілій особі у виплаті страхового відшкодування, відсутній предмет спору між ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ». Враховуючи викладене, розгляд цивільного позову можливий в рамках цивільного судочинства. Крім того, у разі визнання вини ОСОБА_9 , позивач ОСОБА_7 , як особа, що має право на отримання страхового відшкодування, відповідно до Закону України «Про цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» може звернутися до ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ» із заявою про виплату страхового відшкодування. У різі незгоди з розміром шкоди ОСОБА_7 має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства в разі порушення її прав. Тому, вважає, що вирок суду першої інстанції не суперечить діючому законодавству та не лишає права позивача на отримання страхового відшкодування.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: потерпілу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги потерпілої; представника ПрАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ», який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 , підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, покарання, призначене обвинуваченому, та звільнення його від відбування призначеного покарання, не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення в цій частині не переглядається.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо правильності вирішення цивільного позову, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абзацу 7 п.2 ч.3 та абзацу 6 п.2 ч.4 ст.374 КПК України в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду та рішення про цивільній позов.

Таким чином, відповідно до вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, з посиланням на матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_7 в ході судового розгляду було заявлено цивільний позов, відповідачем за яким є ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про відшкодування матеріальної шкоди.

Залишаючи без розгляду позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення із страхової компанії страхового відшкодування за спричинену шкоду, заподіяну травмуванням та загибеллю її чоловіка, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в порядку кримінального судочинства можуть розглядатися тільки позови про відшкодування шкоди, яка безпосередньо завдана злочином. Вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які не випливають із повідомлення про підозру (пред`явленого обвинувачення), розгляду у кримінальному провадженні не підлягають. Також зазначив, що обов`язок відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_7 шкоди страховиком випливає не із пред`явленого обвинувачення, а із договірних обов`язків про відшкодування шкоди.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176 цс18, Верховний Суд відступив від висновку висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Верховний Суд прийшов до висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до страхової компанії, належним чином не перевірив і не надав оцінки щодо правильності визначення суб`єкта матеріальної відповідальності, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та прийняв рішення, яке суперечить вимогам закону.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначені вище порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо цивільного позову потерпілої, відповідно до приписів ч.1 ст.412 КПК України.

За правилами п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм Кримінального процесуального кодексу.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в цій частині, колегія суддів виходить із положень ч.6 ст.9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України, якими в даному випадку є передбачені п.п. 2, 15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, забезпечення змагальності сторін.
Таким чином, вивчивши доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 колегія суддів вважає їх обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року, стосовно ОСОБА_9 , скасувати в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «Оранта-Січ».
Призначити новий розгляд провадження в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4