Ухвала

іменем України
19 березня 2019 року

м. Київ
справа №188/497/18
провадження № 51-961 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року,
встановив:
За вирокомПетропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївки Петропавлівського району Дніпропетровської області та жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року та визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 , в один із днів у період з 20 серпня по 10 вересня 2017 року, точна дата не встановлена, близько 15:00, знаходячись поряд із річкою Самара на околиці с. Катеринівки Петропавлівського району Дніпропетровської області, зірвав декілька дикоростучих кущів рослин коноплі, тим самим незаконно їх придбав, після чого переніс їх до свого домоволодіння у вказаному населеному пункті, де поклав їх сушитися у приміщення літньої кухні і в такий спосіб незаконно зберігав наркотичні засоби для власного вжитку без мети збуту. У період часу з 10 вересня 2017 року по 16 січня 2018 року ОСОБА_6 періодично перетирав їх руками, подрібнюючи, і в такий спосіб виготовляв наркотичні засоби без передбаченого законом дозволу для власного споживання.
23 березня 2018 року о 12:45 працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_4 було виявлено та вилучено сухі речовини рослинного походження з ознаками рослин коноплі масою 17, 150 г, 0, 717 г, 0, 996 г, 0, 563 г, які згідно з висновком експерта № 1/8.6/1395 від 30 березня 2018 року є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 15, 092 г, 0, 645 г, 0, 896 г, 0, 490 г.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ці судові рішення скасувати й призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На думку захисника ОСОБА_5 , усі дії засудженого є єдиним продовжуваним правопорушенням і за придбання та виготовлення вилучених у нього 23 березня 2018 року при обшуку наркотичних засобів ОСОБА_4 вже було засуджено вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року, а тому за ці ж самі дії він не може повторно нести кримінальну відповідальність.
Розглянувши касаційну скаргу, вивчивши надані до неї копії оскаржуваних судових рішень, перевіривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з таких підстав.
Як убачається з наданих до касаційної скарги захисника копій судових рішень, 16 січня 2018 року вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 було визнано винним у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.
Як убачається з копії вказаного вироку, ОСОБА_4 , у період з 1 по 31 серпня 2017 року, точна дата не встановлена, близько 08:00 знаходячись на березі річки Самара, яка протікає біля с. Катеринівки Петропавлівського району Дніпропетровської області, зірвав з дикоростучих рослин коноплі листя, тим самим незаконно їх придбав, після чого переніс їх до іншого місця, яке розташоване на березі зазначеної річки, де поклав їх сушитися, таким чином незаконно зберігав наркотичні засоби для власного вжитку без мети збуту. У період з 1 серпня по 21 листопада 2017 року, точна дата не встановлена близько 08:00 ОСОБА_6 знаходячись на березі річки, перетер руками ці висушені рослини коноплі, тобто виготовив наркотичні засоби для власного споживання без мети збуту, та пересипав їх у паперовий згорток, який поклав до внутрішньої кишені куртки, в яку він був одягнутий, для зберігання.
21 листопада 2017 року в період часу з 20:00 по 20:30 при складанні адміністративного протоколу працівниками поліції в с. Миколаївка на зупинці громадського транспорту був проведений особистий огляд речей ОСОБА_4 , під час якого останній добровільно видав суху подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору масою 16, 009 г, яка відповідно до висновку експерта № 1/8.6/4622 від 7 грудня 2017 року відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 14, 005 г.
Таким чином, наведені у вказаних вироках обставини стосуються двох різних епізодів злочинної діяльності ОСОБА_4 , а тому довід касаційної скарги захисника ОСОБА_5 про те, що ці дії засудженого є єдиним продовжуваним злочином є безпідставними.
Крім того, доводи наведені в касаційній скарзі захисника, є аналогічними тим доводам, які були наведені ним в апеляційній скарзі та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який надав на ці доводи належні відповіді й вмотивовано відмовив у задоволенні скарги захисника. Ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не містить доводів, які б ставили під сумнів законність оспорюваних судових рішень та свідчили про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, і може тягнути за собою їх скасування, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
З огляду на викладене касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3