Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

25 березня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000046,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області, погоджене прокурором Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , та накладено арешт на каміння ззовні схоже на бурштин-сирець масою 4,956 кг (чотири кілограми дев`ятсот п`ятдесят шість грам); у задоволенні клопотання, в частині накладення арешту на автомобіль чорного кольору марки «MITSUBISHI" моделі "OUTLANDER", д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 відмовлено, та вирішено повернути власнику ОСОБА_6 .
Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що оскільки на момент розгляду клопотання, органом досудового розслідування не наведено жодних вмотивованих та підтверджених доказами підстав вважати, що транспортний засіб чорного кольору марки «MITSUBISHI" моделі "OUTLANDER", д.н.з. НОМЕР_1 , на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.167 КПК України, та в матеріалах клопотання відсутні відомості щодо необхідності проведення будь-яких слідчих дій щодо вказаного автомобіля, тому правових підстав для накладення арешту на даний транспортний засіб слідчий суддя не вбачає.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , покликаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає її такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що оскільки під час проведення огляду, 01.03.2019 року, в багажному відділенні автомобіля марки «MITSUBISHI" моделі "OUTLANDER", д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено каміння ззовні схоже на бурштин-сирець масою 4,956 кг та вилучено разом з транспортним засобом, які в подальшому постановою слідчого від 01.03.2019 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження, тому вважає, що необхідно накласти арешт на вказане майно. Крім того, вважає ухвалу слідчого судді такою, що суперечить загальним засадам кримінального процесуального закону, оскільки в резолютивній частині ухвали не визначено спосіб накладення арешту на каміння ззовні схоже на бурштин-сирець масою 4,956 кг. Стверджує, що слідчий суддя дійшов до необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для накладення арешту на транспортний засіб, оскільки органом досудового розслідування проводяться слідчі дії, спрямовані на розкриття злочину, однак якщо власника автомобіля не позбавити права на його відчуження, що в подальшому негативно вплине на якість досудового розслідування. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене, під час огляду місця події від 01.03.2019 року, майно, а саме автомобіль марки «MITSUBISHI" моделі "OUTLANDER", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на його відчуження та на каміння ззовні схоже на бурштин-сирець масою 4,956 кг (чотири кілограми дев`ятсот п`ятдесят шість грам), шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку ОСОБА_6 , який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали клопотання та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не належить до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів судової справи, СВ Зарічненського відділення Вараського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 01.03.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з положеннями ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст. 132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий СВ Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , подавши клопотання про арешт автомобіля марки «MITSUBISHI" моделі "OUTLANDER", д.н.з. НОМЕР_1 , покликався, що даний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, однак стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб може бути використаний, як доказ у кримінальному провадженні, а також що, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка є власником вказаного майна.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя , суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна , якщо особа, що його подала , не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим в клопотанні , слідчим та прокурором при його розгляді слідчим суддею , прокурором при апеляційному розгляді не доведено необхідності арешту на автомобіль марки «MITSUBISHI" моделі "OUTLANDER", д.н.з. НОМЕР_1 , а також не доведено належними доказами наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна.

На думку колегії суддів, слідчий суддя навів в ухвалі переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, зокрема на каміння ззовні схоже на бурштин-сирець масою 4,956 кг (чотири кілограми дев`ятсот п`ятдесят шість грам), та сумніву у колегії суддів не викликає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000046, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

_______________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3