У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/530/19

№ 1-кс/183/461/19

25 лютого 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянину України, маючого середню освіту, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
- 09.07.2015 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 21.12.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 3 місяці за вироком Дніпропетровського районного суду від 09.07.2015, до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 06.06.2018 по відбуттю строку покарання;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 мотивуючи тим, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 28 жовтня 2018 р. приблизно о 08 год. 00 хв. проходив повз дачної ділянки АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вищевказаної ділянки. ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 28 жовтня 2018 р. приблизно о 08 год. 00 хв., продовжуючи знаходитися біля дачної ділянки АДРЕСА_2 , переліз через паркан, який щільно огороджує дачну ділянку з усіх сторін, тобто незаконно проник на територію, де побачив кабель зв`язку типу ПВС, який кріпиться до опори та підключений до електричного лічильника на фасаді будинку, та який належить ОСОБА_7 . Після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, підійшов до опори, розташованої на території вказаної дачної ділянки, та застосовуючи фізичну силу з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, зірвав з опори кабель, який належить ОСОБА_7 , а саме: - кабель ПВС 2х2,5 ГОСТ -7399-97 довжиною - 4,45 м., вартістю 168 грн.; - кабель ПВС 2х2,5 ГОСТ -7399-97 довжиною - 10м., вартістю 420 грн.; - кабель ПВС 2х2,5 ГОСТ -7399-97 довжиною - 4,7м до якого кріпляться чотири ПВС 2х2,5 ГОСТ -7399-97 кабелі довжиною-1,1 м. кожен, вартістю 182 грн.; кабель ПВС 4х2,5 ГОСТ -7399-97 довжиною-1,35 м., вартістю 182 грн., тим самим викравши їх. Після чого, ОСОБА_4 присвоївши викрадене майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 854 грн.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, просить обрати запобіжний захід домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вказала, що ризики вказані слідчим в клопотанні не доведені, запобіжний захід тримання під вартою вважає не обґрунтованим, в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 має постійне місце проживання, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

19 лютого 2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 6 років, тим паче вчинив злочин в короткий проміжок часу після звільнення з місця позбавлення 06 червня 2018 р. Крім того, відносно нього 29 листопада 2018 р. обвинувальний акт по кримінальному провадженню за ч.3 ст. 185 КК України направлено до Новомосковського міськрайонного суду. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_8 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 96050 грн. (1921х50), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 26 квітня 2019 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 96050 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1