Ухвала
іменем України

14 травня 2019 року

м. Київ
справа № 711/5516/17

провадження № 51-1501 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргоюзасудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 30 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172, щодо нього,
в с т а н о в и в:
За вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від 30 травня 2018 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ріпки Лисянського р-ну Черкаської обл., жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні
ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 18 листопада 2015 року близько 17:40 у приміщенні «Шашличний ряд» на вул. Ільїна (нині вул. Надпільна) в м. Черкасах у ході конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав ОСОБА_5 численних ударів металевим совком у ділянку життєво важливого органу голови, чим заподіяв потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, у вигляді травми голови з переломом лівої лобної кістки зі зміщенням уламків, ранами м`яких тканин голови.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку та ухвали і закриття кримінального провадження щодо нього на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіривши доводи в касаційній скарзі та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржені рішення через неповноту слідства, невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при його перегляді виходить з обставин, установлених у вироку.
За змістом касаційної скарги засуджений не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, заперечує по суті достовірність фактичних даних, тоді як їх перевірки на підставі закону (статті 433, 438 КПК) до повноважень суду касаційної інстанції не віднесено.
Як убачається з копії вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК на підставі всіх з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.
Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції допитав ОСОБА_4 , з`ясував його позицію щодо пред`явленого обвинувачення, відповідно до якої останній своєї провини в інкримінованому йому діянні за ч. 1 ст. 121 КК не визнав.
Суд, перевіривши висунуту ОСОБА_4 на свій захист версію, переконливо її спростував у вироку, пославшись на зібрані у справі докази.

Так, за змістом цього рішення висновку про винуватість засудженого у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи суд дійшов на підставі аналізу: показань допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; фактичних даних, що містяться у протоколах проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2016 року, пред`явлення особи до впізнання від 16 березня 2017 року; даних висновків судово-медичної експертизи №02-01/739 і експерта №7/17 та № 35, зміст яких детально відображено у вироку.

Дослідивши показання учасників кримінального провадження, зазначені документи, місцевий суд умотивовано визнав, що вони на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, а тому правомірно обґрунтував ними вирок. Переконливих аргументів, які б свідчили про протилежне, у касаційній скарзі не наведено.
Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів дала суду обґрунтовані підстави визнати доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і кваліфікувати його дії зач. 1 ст. 121 КК.
Апеляційний суд переглянув вирок районного суду, зокрема, за апеляційними скаргами засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_14 і постановив мотивовану ухвалу, за якою залишив ці скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни. При цьому доводи, викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, зокрема ті, на які ОСОБА_4 посилається і в касаційній скарзі, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та мотивовано спростовані.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Крім того, судами обґрунтовано взято до уваги той факт, що ОСОБА_4 повністю відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, а також намагався уникнути кримінальної відповідальності шляхом надання неправомірної вигоди слідчому, в чому його визнано винним за вироком Соснівського районного суду м. Черкас від 04 липня 2017 року.
Касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить доводів, які б свідчили про допущення судами першої та апеляційної інстанцій істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що перешкодили чи могли перешкодити цим судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення і з огляду на положення статей 412, 413 КПК можуть бути підставами для їх скасування відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Зважаючи на викладене і на те, що зі скарги та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 30 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 рокущодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 єва ОСОБА_3