Провадження № 11-сс/4808/4/19
Категорія ст.199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.02.2019 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Визначено заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 105720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок. У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_9 на строк 14 лютого 2019 року покладено певні обов`язки, зазначені в ухвалі суду.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки ризики не змінились. Є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років та усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину. Крім цього, ОСОБА_9 немає сталих соціальних зв`язків, а тому може виїхати за межі населеного пункту, в якому проживає, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, слідчий суддя при постановлення рішення у справі взяв до уваги те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а тому слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення.

А тому, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

На вищевказане рішення суду захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а щодо підзахисного може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Зазначає, що при постановленні ухвали суд не врахував те, що клопотання слідчого та додатки до нього не відповідають вимогам, регламентованим ст.184 КПК України, клопотання підготовлене формально, з викладенням лише обставин події та зазначенням суб`єктивної думки слідчого щодо наявності ризиків.

Захисник звертає увагу апеляційного суду на те, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, а оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі.

Захисник вказує на те, що таке рішення суду порушує вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судом не обґрунтована неможливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, захисник в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року та звільнити ОСОБА_9 з під варти, обравши йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній інстанції:

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін;

- підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги і просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_9 , раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності і має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зі змісту матеріалів клопотання про продовження строку тримання під вартою вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється в тому, що незаконно придбав п`ять фольгових згортків із порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін, які незаконно зберігав з метою незаконного збуту.

Зі змісту пред`явленої ОСОБА_9 підозри вбачається, що він підозрюється в тому, що в подальшому, 09.08.2018 в період часу з 10 год. 55 хв. по 11 год. 07 хв., перебуваючи на території Центральної міської клінічної лікарні по вул. Мазепи, 114, в м. Івано-Франківську, діючи умисно та з корисливих спонукань, ОСОБА_9 незаконно збув ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 200 гривень фольговий згорток із порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.09.2018 в період часу з 20 год. 15 хв. по 20 год. 30 хв., перебуваючи на сходовій клітці біля квартири АДРЕСА_1 , діючи умисно та з корисливих спонукань, ОСОБА_9 повторно незаконно збув ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 200 гривень фольговий згорток із порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін.

Крім цього, 19.09.2018 о 20 год. 30 хв. по вул. Вовчинецька, 196 в м. Івано-Франківську, ОСОБА_9 затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України. Під час обшуку ОСОБА_9 , з нагрудної кишені спортивної куртки вилучено три фольгові згортки із порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін.

Матеріалами клопотання встановлено, що 05 листопада 2018 року ОСОБА_9 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України.

14 листопада 2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 терміном до 19 грудня 2018 року.

20 грудня 2018 року закінчувався строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, однак досудове розслідування в зазначений строк не було завершено, оскільки у даному кримінальному провадженні ще необхідно провести слідчі та процесуальні дії, зокрема на виконанні Івано-Франківського апеляційного суду знаходиться постанова на зняття грифів таємності з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, які необхідно долучити до матеріалів провадження; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував , що під час здійснення досудового розслідування проведено великий об`єм слідчих дій для доведення винуватості, що свідчить про особливу складність кримінального провадження.

13 грудня 2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування до 20.03.2019 року.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді від 17 грудня 2018 року про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 197, 199 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України; наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 09.08.2018 року (а.п.12), протоколом допиту свідка (а.п. 13-14), висновком експерта від 21.08.2018 року №2.1-0733/18 (а.п.15), протоколом особистого огляду покупця від 19.09.2018 року (а.п.17), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.09.2018 року (а.п.18-20), протоколом освідування особи від 19.09.2018 року (а.п.21), висновком експерта від 21.09.2018 року №2.1-0894/18 (а.п.22), висновком експерта від 26.09.2018 року №2.1-0902/18 та повідомленням про підозру від 20.09.2018 року (а.п.24-25), висновком експерта від 04.10.2018 року №2-0922/18 (а.п.26), повідомленням про нову підозру від 05.11.2018 року (а.п.29-30).

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, при продовженні тримання особи під вартою мають існувати нові підстави та ризики, або не зменшитись ті, що вже були встановлені, бути наявним конкретний суспільний інтерес, що превалює над принципом поваги до свободи особистості та має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

При обранні підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримано вимог ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та мотивовано чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів, вважає, що на теперішній час продовжують існувати ризики, на підставі яких стосовно підозрюваного ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає встановленими наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років та усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину.

Крім цього, ОСОБА_9 немає сталих соціальних зв`язків, тому може виїхати за межі населеного пункту в якому проживає, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не наводить обґрунтованих доводів, які свідчать про те, що ризики, які були враховані судом при обранні підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вже не існують.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи ОСОБА_8 про те, що клопотання слідчого та додатки до нього не відповідають вимогам, регламентованим ст.184 КПК України, клопотання підготовлене формально, з викладенням лише обставин події та зазначенням суб`єктивної думки слідчого щодо наявності ризиків, носять голослівний характер.

Колегія суддів враховує, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, ОСОБА_9 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду створять для нього меншу шкоду ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Колегія суддів, враховуючи встановлений ст.23 КПК України принцип безпосередності дослідження показань потерпілих та свідків, відповідно до якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження отримує усно, вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що внаслідок допиту потерпілого та свідків органами досудового розслідування перестав існувати ризик щодо можливості незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні.

Колегія суддів, враховує тривалість перебування підозрюваного під вартою та стадію, на якій знаходиться розслідування даного кримінального провадження.

Зокрема, зі змісту пояснень прокурора вбачається, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 на даний час передано до розгляду по суті в суд першої інстанції, в компетенції якого знаходиться можливість вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого протягом розгляду справи в суді.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора та висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у скоєні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України та вважає, що з урахуванням існування ризиків: можливості переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та/або суду, можливого незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання існуючим ризикам.

Постановляючи рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя також в повному обсязі врахував характеризуючі особу підозрюваного дані, те, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років та усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину. Крім цього, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_9 немає сталих соціальних зв`язків, а тому може виїхати за межі населеного пункту, в якому проживає, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Строк досудового розслідування продовжений до 20.03.2019 року в зв`язку з потребою проведення відповідних слідчих та процесуальних дій, виконання яких на думку апеляційного суду є необхідним.

Слідчий суддя обґрунтовано вказав на можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не можу бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 та п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку колегії суддів, при визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя належним чином врахував обставини кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_9 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, та дійшов правильного висновку щодо розміру застави в межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 720 гривень.

Вищевказаний розмір застави є обґрунтованим і визначений з дотриманням вимог міжнародного та національного законодавства, з врахуванням тяжкості та обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та наявності ризиків, передбачених у статті 177 КПК України та того, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3