У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7921/18

№ 1-кс/183/196/19

25 січня 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
-06.10.1992 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 206, ч.2 ст. 222, 42 КК України до 6 років позбавлення волі;
-23.06.2004 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
-20.06.2006 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-13.04.2011 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
-07.07.2015 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
-29.01.2016 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.07.2015 р. та остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;
-06.09.2016 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2016 та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,
-24.02.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 р., остаточно призначено покарання позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці;
-27.07.2017 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 127500 грн., на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворого за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2017 р. остаточно призначено покарання 3 роки 2 місяці, 18.06.2018 р. на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2018 р. звільнений з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області умовно-достроково, не відбутий строк покарання 5 місяців 18 днів позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 03 грудня 2018 р. приблизно о 12 год. 00 хв. знаходився у будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання раніше знайомого ОСОБА_6 , та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з приміщення вказаного будинку. Після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів вартістю 567 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_4 з викраденим чужим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на вказану суму.

03 грудня 2018 р. приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_4 проходив біля будинку № 48 по вул. Українська в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, де побачив біля паркану велосипед марки «Люкс» синього кольору, та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, а саме вказаного велосипеду. Після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме велосипед марки «Люкс» синього кольору вартістю 955 грн. 50 коп. Після чого ОСОБА_4 з викраденим чужим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на вказану суму.
ОСОБА_4 наприкінці вересня 2018 р. у денний час доби знаходився на території сміттєзвалища біля смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, де знайшов у смітті один споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу з метою подальшого використання для незаконного вилову риби. Після чого, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 та запалом типу УЗРГМ, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, підняв зі сміття один споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ, тим самим придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, після чого поклав їх до кишені та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому до 08.12.2018 р. зберігав їх без передбаченого законом дозволу.
08.12.2018 р. приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за своїм місцем мешкання за вищевказаною адресою з метою вилову риби за допомогою раніше придбаних ним спорядженого корпусу ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 та запалу типу УЗРГМ, які незаконно зберігав за місцем свого мешкання, взяв їх та пішов у напрямку ставку в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області.
08.12.2018 р. період часу з 12 год. 45 хв. до 13 год. 00 хв. проведено огляд наданих слідчому ОСОБА_4 з кишень одягнутого на ньому тулубу 2 газетні згортки з металевими предметами, в одному з яких містився споряджений корпус ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, що відносяться до категорії вибухових речовин, а в іншому запал типу УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, які останній придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу, та які були вилучені слідчим до Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Обґрунтованість підозри у інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що буде з`являтися до слідчого просить обрати запобіжний захід домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання 21 грудня 2019 р. та 21 січня 2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України,
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії середньої тяжкості та до категорії тяжких кримінальних правопорушень, тим паче вчинив злочин в короткий проміжок часу після звільнення 18 червня 2018 р. з місць позбавлення волі умовно - достроково на 5 місяців 18 днів, однак незважаючи на це на шлях виправлення не став. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 92050 грн. (1841х50), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 25 березня 2019 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 - 92050 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1