14.02.2019 Справа № 337/707/17
Провадження № 1-кп/337/7/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м.Запоріжжі, громадянина України, розведеного, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, інваліда 3-ї групи, який реєстрації не має, зі слів проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

29.07. 2016 року, у період часу з 15 години 20 хвилин до 18-00 години, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході сварки, діючи умисно, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, рукою, у якій тримав скляну пляшку, наніс останній один удар у передньоліву частину голови. Від вказаного удару ОСОБА_9 впала вдарившись задньоправою частиною голови об підлогу.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді гострого субдурального крововиливу на базальній поверхні у скронево-потиличній області справа (загальним об`ємом 60 см.куб.); субарахноідального крововиливу на базальній поверхні скроневої долі правої півкулі, на базальній поверхні лобної долі правої півкулі головного мозку; крововиливу в м`яких тканинах голови; синців і саден на голові, що спричинило у ОСОБА_9 закриту внутрішньочерепну травму, яка виразилася забоями і крововиливами під оболонками головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що обумовило настання смерті ОСОБА_9 , яка констатована лікарем бригади швидкої медичної допомоги 30.07.2016 року о 02 годині 05 хвилин. Закрита внутрішньочерепна травма, є небезпечною для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і полягає в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у межах первинно пред`явленого обвинувачення за ст. 119 ч.1 КК України вину визнавав повністю. Суду пояснював, що з ОСОБА_9 вони перебували у цивільному шлюбі та мешкали разом у двокімнатній квартирі, яку знімали за адресою: АДРЕСА_3 . Сварки між ними були через зловживання ОСОБА_10 спиртними напоями. 29.07.2016 року коли він уходив на роботу, ОСОБА_10 залишилася вдома, була у тверезому стані, а коли повернувся, приблизно о 16-15 16-20 годині, двері відчинив своїми ключами, ОСОБА_9 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, через що між ними виник конфлікт, вони почали сваритися. Зловживати спиртними напоями ОСОБА_10 почала десь за півтора тижні до цього дня. В руках у ОСОБА_9 була пляшка з горілкою, яку він намагався забрати, через що ОСОБА_10 його відштовхнула. Після цього він відштовхнув ОСОБА_10 долонею руки у плече, а потім вдарив її пляшкою горілки у ліву частину голови- щоку. ОСОБА_10 впала на підлогу, але як саме, сказати не може. З підлоги ОСОБА_9 піднялася сама, попросила у нього прикурити цигарку та пішла на балкон курити, потім сказала, що піде поспить, а розмовляти вони будуть пізніше та лягла спати у кімнаті на підлогу, як робила часто, та заснула. Одяг на ОСОБА_10 коли він уходив з дому, був цілий, а коли прийшов з роботи, майка порвана. Через деякий час у квартиру прийшла його дочка ОСОБА_11 з дочкою ОСОБА_9 - ОСОБА_12 . Він в цей час готував на кухні їжу та сказав їм, що ОСОБА_13 спить. Дівчата п риготували собі їжу, вони поїли разом та на пропозицію ОСОБА_12 - дочки ОСОБА_10 утрьох перенесли ОСОБА_14 з кімнати, у якій вона спала на підлозі, до іншої кімнати та поклали на ліжко, бо ОСОБА_12 треба була кімната у якій спала ОСОБА_15 . Коли переносили ОСОБА_10 , він не пам`ятає дихала ОСОБА_10 чи ні. ОСОБА_12 побачила під оком у ОСОБА_10 синець та запитала звідки він, на що він відповів, що не знає, але він її не бив. Дівчата намагалися розбудити ОСОБА_10 , але було марно. Через деякий час, спочатку ОСОБА_16 , а потім і ОСОБА_12 , пішли з квартири, ОСОБА_10 продовжувала спати. Після того, як пройшов певний проміжок часу, він підійшов до ОСОБА_10 і спробував її розбути, але це не вийшло. Все її тіло вкрилося темними плямами, а до цього їх не було. Він зателефонував її дочці ОСОБА_12 та сказав, що не може матір розбудити, а та у свою чергу сказала, щоб він викликав швидку допомогу. Він викликав швидку, коли приїхав лікар, то встановив, що ОСОБА_10 померла, після чого викликав працівників поліції. Крім того, суду пояснив, що коли він уходив на роботу, на ОСОБА_10 були цілі речі, у тому числі і футболка, коли і хто їх порвав, не знає. Після цього, десь у вересні та листопаді 2016 року з невідомого телефонного номеру йому телефонували та погрожували фізичною розправою, говорили щоб він узяв на себе провину за смерть ОСОБА_10 , про що він повідомляв слідчого ОСОБА_17 , але при проведенні слідчого експерименту, про це не казав, чому не знає та пояснити не може, заяву про внесення щодо погроз на його адресу відомостей в ЄРДР не подавав та хто йому погрожував сказати не може.Чому не звертався до правоохоронних органів, пояснити не може. Також зазначив, що жили вони з ОСОБА_10 дружньо, не сварилися та її він не бив.У той день у квартирі крім нього, ОСОБА_10 спочатку не було нікого, пізніше прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , їх дочки. Також пояснив, що у ОСОБА_10 була чотирикімнатна квартира в Осіпенковському мікрорайоні м.Запоріжжя по вул.. Звенигородській, яку вона заклала та отримала 85000 грн., частину віддала у рахунок боргу, залишилося десь 50-60 тисяч. Він з нею їздив до нотаріуса.

Після зміни прокурором обвинувачення зі ст. 119 ч.1 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_8 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не визнав. Змінив свої показання щодо подій, які сталися та суду пояснив, що коли він у той день перший раз пішов на роботу десь о 7 годині 30 хвилин, потім повернувся додому об 11-15- 11-20, через деякий час знову пішов на роботу та повернувся приблизно о 16-15-16-20 годині. Коли вдруге уходив на роботу, ОСОБА_10 залишилася вдома та зачинила за ним двері, замок на два оберти ключа. Коли він повернувся додому, звернув увагу, що вхідні двері у квартиру зачинені на один оберт. У них на двох був лише один комплект ключів, які він забирав з собою на роботу і вийти з квартири та закрити двері на ключ, самостійно ОСОБА_10 не могла, але впустити когось у квартиру могла. Коли він вдруге прийшов з роботи, то побачив, що ОСОБА_10 лежала і він подумав, що вона спить. У той день між ними конфліктів не було, він її не бив. Коли, приблизно о 16-45 - 16-50 приїхали ОСОБА_18 і його дочка ОСОБА_19 , він знаходився на кухні. На питання ОСОБА_18 відповів, що мама спить. Коли ОСОБА_20 побачила під оком у ОСОБА_14 синець і запитала про те, звідки він, відповів, що не знає бо прийшов буквально перед ними та не казав ОСОБА_18 , що ОСОБА_13 вдарилася об дверну ручку. На ОСОБА_10 була розірвана майка, розпущене волосся, а коли він уходив з дому на роботу, такого не було. Він не бив ОСОБА_10 , коли прийшов додому вона лежала, звідки на підлозі взялося розбите скло, не знає. Про його припущення про те, що у цей день хтось проник до них у квартиру, заяву до поліції не писав та з такою заявою до правоохоронних органів не звертався. Також йому на телефон надходили дзвінки з погрозами, у яких вимагали провину за смерть ОСОБА_10 взяти на себе, але з цього приводу він з заявою до поліції не звертався, але чому, пояснити не може.

Раніше надавав інші покази про те, що він вдарив ОСОБА_10 , але цього він не робив. При дачі первинних показань у суді, ніякого тиску на нього ніхто не здійснював. Під час проведення слідчого експерименту він добровільно усе розповідав, все розповідав вірно та говорив правду, були присутні поняті, зауважень з його боку щодо проведення слідчого експерименту не було, все відповідало вимогам закону, тому він підписав протокол без зауважень. Казати під час слідчого експерименту про те, що він вдарив ОСОБА_10 пляшкою, його ніхто не примушував, показання давав добровільно. Ніякого тиску щодо його показань при проведенні слідчого експерименту з боку слідчого, не було.

І хоч обвинувачений вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, його винуватість підтверджується доказами, які зібрані у ході судового розгляду справи:

-поясненнями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 29.07.2016 року вона разом з ОСОБА_21 приїхали у квартиру на АДРЕСА_4 , де жила її мати з батьком ОСОБА_22 . Коли вона запитала у ОСОБА_8 про те, де її мати, той сказав, що вона спить. Вона зайшла у залу, матір спала на підлозі на боку, вона почала її будити, але та не прокидалася. Вона перевернула матір на спину та помітила під лівим оком та навколо ока у неї синець. На її запитання до ОСОБА_8 про те, що це у мами, той сказав, що не знає звідки це, могла вдаритися об дверну ручку. Після цього вона поливала матір водою, але та не прокидалася, а ОСОБА_23 сказав, що можливо вона у нетверезому стані. Вона запропонувала викликати швидку, але ОСОБА_23 сказав, що не треба цього робити, бо мама може потім сваритися. Згодом вона з ОСОБА_21 поїли та вирішили, що маму треба перенести у їх кімнату, після чого утрьох- вона, ОСОБА_23 та ОСОБА_19 перенесли матір в іншу кімнату. Коли вони усі разом знаходилися на кухні, ОСОБА_23 був замислений, намагався запевнити їй, що ОСОБА_24 перебуває у нетверезому стані та спить, не треба її будити, бо коли прокинеться, буде сваритися, а синець у неї з`явився після того, як вона вдарилася об ручку на дверях. Також наполягав на тому, щоб не викликали швидку допомогу. Через деякий час вони з ОСОБА_16 пішли з квартири. Приблизно о першій годині 50 хвилин ночі, їй зателефонував ОСОБА_23 і повідомив, що він не може розбудити маму, на що вона сказала, щоб той викликав швидку і поїхала додому. Лікар швидкої, коли приїхав на виклик, констатував смерть мами. Крім цього пояснила, що у вказаній квартирі вона з мамою та ОСОБА_25 проживала з лютого 2016 року. Між ОСОБА_25 та мамою постійно виникали конфлікти, практично кожного дня, з різних причин, стосунки у них не були нормальні. Мама при житті вживала спиртні напої, але не багато, пили разом з ОСОБА_25 . При ній ОСОБА_23 ніколи матір не бив, синці на тілі матері вона бачила іноді, а коли вони з`являлися, то мама казала, що проходила по кімнаті та вдарилася. Коли вона з ОСОБА_16 приїхали у квартиру та переносили матір в іншу кімнату, футболка на матері була ціла. Після того, як мати померла, вона перевіряла зі слідчим папку з документами, які зберігала мама вдома та виявила, що їх чотирикімнатну квартиру, яка знаходиться в Осипенківському мікрорайоні м.Запоріжжя, мама продала, про що їй не було відомо і мати нічого про це не казала. Просила стягнути з ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн., бо він позбавив її матері. Просить призначити обвинуваченому покарання яке запропоновано прокурором;

-поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_14 була його дружиною, шлюб між ними розірваний не був, але вони разом на день її смерті не проживали більше року. Вранці 30.07.2016 року, він був у відрядженні, коли зателефонувала дочка та повідомила, що ОСОБА_23 побив дружину і та померла. Про життя ОСОБА_10 з ОСОБА_25 йому нічого не відомо, також нічого не відомо і про те, що трапилося. Просить задовольнити його цивільний позов на суму 1000000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, призначити обвинуваченому покарання яке запропоновано прокурором;

-свідка ОСОБА_26 про те, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_5 . ОСОБА_23 та ОСОБА_10 жили у квартирі АДРЕСА_6 . За ніч, до того що сталося, у квартирі, де жили ОСОБА_23 з ОСОБА_10 , було дуже шумно, була бійка, все це відбувалося до 2 чи 3 години ночі, потім все стихло. Протягом дня було тихо. Ввечері, близько 24 години, вона лягла спати, а прокинулася від сильного шуму, який йшов з квартири де жили ОСОБА_23 і ОСОБА_10 , також було схоже на те, що у квартирі щось упало. Після цього було тихо і розбудили її вже працівники поліції. До цього вона неодноразово чула розмови ОСОБА_8 і ОСОБА_10 на підвищених тонах, вони часто сварилися. Чути їй було добре, бо їх квартира знаходиться над її квартирою і чути було майже все, що там відбувалося;

-свідка ОСОБА_27 про те, що від сестри ОСОБА_18 він дізнався про смерть матері. З матір`ю він підтримував спілкування. Про сварки між нею та ОСОБА_25 йому нічого не було відомо. Одного разу, коли він приїхав до матері, бачив на ногах у неї синці, а коли запитав про те, звідки вони, мама почала нервувати, не хотіла йому нічого казати. До цього, коли він приїздив до неї, матір була напідпитку, поведінка була дивна, вона чомусь нервувала;

-свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що коли вона з ОСОБА_18 29.07.2016 року приїхала у квартиру де жив її батько ОСОБА_23 з ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , ОСОБА_23 сидів у кріслі та дивився телевізор, а ОСОБА_10 лежала на полу в іншій кімнаті-спальні. ОСОБА_18 запитала у ОСОБА_8 про те, чому матір на підлозі, а той сказав, що не знає, бо коли прийшов додому, та вже спала. ОСОБА_20 запропонувала викликати швидку, але ОСОБА_23 сказав, що не треба, вона поспить і все буде добре. Після цього вони утрьох підійшли до ОСОБА_10 і вона та ОСОБА_20 побачили у ОСОБА_10 під оком синець. На питання звідки він узявся, батько ОСОБА_18 відповів, що коли він прийшов з роботи, синець у неї вже був. Вони утрьох перенесли ОСОБА_10 в іншу кімнату, вона храпіла, тому їй здалося, що ОСОБА_10 спить, і при цьому ОСОБА_10 не прокидалась. Потім вона пішла гуляти, а десь близько 19 чи 20 години, до неї приїхала ОСОБА_18 , у якої вона запитала чи прокинулася мати чи ні, та повідомила, що не покинулась. Разом вони були десь до першої години ночі, потім відпочивали в різних місцях, а коли близько 5 години ранку вона приїхала на вул. Воронезьку, ОСОБА_12 була біля під`їзду, повідомила про те, що дзвонив ОСОБА_23 та сказав їй, що не може розбудити маму, він не знає що робити, а потім про те, що маму вбили;

-свідка ОСОБА_29 , який пояснив, що він приймав участь у якості понятого під час проведення слідчого експерименту десь у грудні 2016 року. Крім нього були працівники поліції, ще один понятий і чоловік- підозрюваний, який при проведенні слідчого експерименту показував та розказував як та що він скоював. Ніхто з осіб, які були присутні, не примушував чоловіка до дачі показань, ніякого фізичного чи психічного насилля до підозрюваного не здійснювалося. Після проведення слідчого експерименту було складено протокол, з яким їх ознайомили, він підписав протокол, зауважень щодо складеного протоколу чи будь-яких дій, у нього не було, все було зазначено вірно;

-свідка ОСОБА_30 , який пояснив, що він у якості слідчого проводив досудове розслідування по даній кримінальній справі. ОСОБА_23 ніколи не повідомляв йому про те, що невідомі особи змушували його давати показання щодо вчинення саме ним даного злочину, або вчиняли дії щодо незаконного впливу на ОСОБА_31 . Ніяких заяв від ОСОБА_8 з цього приводу не надходило ні усних ні письмових. Десь на другий чи третій день після вказаних подій, ОСОБА_23 повідомляв йому, що до квартири приходив якийсь чоловік та мав намір вчинити сварку, але ОСОБА_23 двері квартири йому не відчинив. Заяв з приводу погроз, від ОСОБА_8 не надходило, також ОСОБА_8 не казав йому, що по телефону йому хтось телефонував і погрожував;

-експерт ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснив, що у висновку експерта № 74-к, пункт 4 зазначено, що синці на тулубі і кінцівках, спині та колінних суглобах у ОСОБА_10 , утворилися задовго до обставин, вказаних у протоколі допиту ОСОБА_31 . У пункті 5 вказано, що синці в правій клубовій області та колінних суглобах, крововиливи м`яких тканин лівого плеча, правого плеча, в м`яких тканинах правого стегна, утворилися незадовго до настання смерті ОСОБА_10 і не відповідають показанням ОСОБА_8 , які він надав при проведенні слідчого експерименту. Задовго, це більше ніж за добу. Тілесні пошкодження на голові, виникли менше ніж за добу до смерті ОСОБА_10 , це: крововилив під тверді та м`які мозкові оболонки, забиття головного мозку ( забій), крововиливи м`яких тканин голови, крововиливи і садна на голові, крововиливи у м`яких тканинах верхніх і правої нижньої кінцівок, в правій клубовій області та колінних суглобах. Усі ті ушкодження не могли бути завдані одним ударом травматичної дії. За добу до смерті були дві травматичні дії: на голові та на колінах, це є дії на передній та задній плоскості. Усі тілесні пошкодження, це комплекс тілесних пошкоджень, але ті, які були на голові, є причиною смерті ОСОБА_15 .

Повторно допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_32 пояснив, що при первинному огляді трупа ОСОБА_10 ( висновок № 2527) було виявлено тілесні ушкодження, черепно- мозкову травму, яка стала причиною смерті. Строки отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 зазначені у висновку № 2527 у п.6, а ті тілесні ушкодження, які були отримані ОСОБА_10 раніше, тобто до її смерті, не мають відношення до тих наслідків, які сталися, а саме смерті ОСОБА_15 . Розмежувати травмуючі впливи на передню ліву та задню праву частини голови, від яких була отримана черепно-мозкова травма, неможливо. Крім того, в область голови ОСОБА_10 отримала не менше двох ударів. Також у висновку № 2527 було вказано тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 , включаючи черепно-мозкову травму, які були розмежовані. Такі травми розмежовувалися по морфологічним ознакам, а саме кольору крововиливів, змінності кольору, було проведено гістологічне дослідження. Також при дослідженні у ОСОБА_10 було виявлено середньої ступені тяжкості алкогольне сп`яніння. Крім того, після отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 могла здійснювати активні дії до моменту початку набряку головного мозку. На тілі ОСОБА_10 було виявлено велику кількість пошкоджень: на кінцівках та голові. Крововиливи на тілі не перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , вони виникли від дії тупих твердих предметів;

-протоколом огляду місця події від 30.07.2016 року ( т.1, а.с.102-110) та фото таблицею до нього ( т.1, а.с. 111-132);

-DVD диском з відеозаписом огляду місця події від 30.07.2016 року ( а.с. 133 т.1);

-протоколом огляду місця події від 30.07.2016 року та фототаблицею до нього ( т.1, а.с. 134-138);

-протоколом огляду трупа від 30.07.2016 року ( т.1. а.с. 139-142);

-СD диском з аудіо записом виклику швидкої допомоги ( т.1, а.с.150);

-картою приємності ( т.1, а.с.166);

-лікарським свідоцтвом про смерть № 2527 від 01.08.2016 року ( т.1, а.с.167);

-висновком експерта № 2527 від 30.07.2016 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 є черепно- мозкова травма, яка виразилася крововиливами під оболонки головного мозку, ускладнилася набряком головного мозку. При проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: крововиливи на базальній поверхні та скроневій потиличній області; крововилив на базальній поверхні у скроневій частині правої півкулі; ушиби на базальній поверхні скроневої правої півкулі головного мозку; крововиливи у м`яких тканинах голови; крововиливи та садна на голові, а також закрита черепно-мозкова травма, яка небезпечна для життя та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, по ознаку безпеки для життя і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також крововиливи, синці на тулубі та кінцівках, як у сукупності так і окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень, у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Закрита черепно-мозкова травма виникла у результаті неодноразових ( не менше двох) ударних травматичних дій тупими твердими предметами у заднє праву і переднє ліву поверхню голови, що підтверджується локалізацією крововиливів у м`які тканини, а також характером пошкоджень головного мозку. Виходячи з морфологічної характеристики ушкоджень, а також враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, закрита внутрішньочерепна травма, крововиливи у м`яких тканинах верхніх і правої нижньої кінцівках, по своїм морфологічним ознакам, виникли при житті, незадовго до настання смерті, можуть відповідати давності від кілька десятків хвилин до півтори години, за виключенням крововиливів на тулубі і кінцівках, які утворилися задовго до настання смерті ( кілька суток) та фото таблицею до висновку експерта ( т.1, а.с. 168- 178);

-висновком експерта № 74-к від 10.01.2016 року, згідно якого, крововиливи на м`яких тканинах та синці у ОСОБА_9 утворилися в місцях травматичних впливів тупими предметами. Згідно з показань ОСОБА_8 , наданих ним в ході проведення допиту та у процесі проведення слідчого експерименту, стало відомо, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 один удар скляною пляшкою у передньоліву поверхню голови, внаслідок чого ОСОБА_9 не втрималася на ногах та впала на підлогу у кімнаті, вдарилась задньоправою частиною голови об поверхню підлоги. Показання ОСОБА_8 можуть відповідати результатам судово- медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , а саме в частині локалізації та механізму нанесення ушкоджень: удар в лобну ділянку зліва ( крововилив в м`яких тканинах лобної ділянки зліва, синці та садна на обличчі) з подальшим падінням і ударом потиличною ділянкою справа, в наслідок чого утворився крововилив в м`яких тканинах потиличної ділянки з права з ушкодженням головного мозку та інше, а також синці на спині, які могли утворитися в результаті падіння ОСОБА_9 . Синці на тулубі і кінцівках, за виключенням синців у правій клубовій області, спині та колінних суглобах, враховуючи морфологічні ознаки, утворилися задовго до обставин, вказаних у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 , у зв`язку з чим механізм їх утворення підозрюваний не вказує. Виникнення синців у правій клубовій області та колінних суглобів, крововиливи в м`яких тканинах на передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, в м`яких тканинах на передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча; в м`яких тканинах на задньо-зовнішній поверхні третини правого стегна, враховуючи морфологічні ознаки, утворилися незадовго до настання смерті і не відповідають показанням підозрюваного ОСОБА_8 , даним ним в ході проведення слідчого експерименту 28.12.2016 року ( т.1, с.с. 179- 188);

-протоколами проведення слідчого експерименту від 28.12.2016 року та диском з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 ( т.1, а.с.226-233, 234);

-протоколом про результати аудіо, відео контролю особи від 05.12.2016 року ( т.1, а.с. 235-238) та диском із аудіо записом ( т.1, а.с. 239).

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу У111 Конституції України.

З врахуванням норм ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 121 ч.2 КК України.

Суд вважає, що дані висновки не протиречать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, оскільки остання не виключає необхідності і можливості застосування національного законодавства України, що діє на даний момент і вказаного вище, яке вбачає те, що обов`язково приймається до уваги принцип презумпції невинності, передбачений ст.62 Конституції України, а саме: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст.121 ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у межах пред`явленого обвинувачення за ст. 119 ч.1 КК України вину визнавав повністю. Суду пояснював, що з ОСОБА_9 вони перебували у цивільному шлюбі та мешкали разом у двокімнатній квартирі, яку знімали за адресою: АДРЕСА_3 . Сварки між ними були через зловживання ОСОБА_10 спиртними напоями. 29.07.2016 року коли він уходив на роботу, ОСОБА_10 залишилася вдома, була у тверезому стані, а коли повернувся, приблизно о 16-15 16-20 годині, двері відчинив своїми ключами, ОСОБА_9 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, через що між ними виник конфлікт, вони почали сваритися. Зловживати спиртними напоями ОСОБА_10 почала десь за півтора тижні до цього дня. В руках у ОСОБА_9 була пляшка з горілкою, яку він намагався забрати, через що ОСОБА_10 його відштовхнула. Після цього він відштовхнув ОСОБА_10 долонею руки у плече, а потім вдарив її пляшкою горілки у ліву частину голови- щоку. ОСОБА_10 впала на підлогу, але як саме, сказати не може. З підлоги ОСОБА_9 піднялася сама, попросила у нього прикурити цигарку та пішла на балкон курити, потім сказала, що піде поспить, а розмовляти вони будуть пізніше та лягла спати у кімнаті на підлогу, як робила часто, та заснула. Одяг на ОСОБА_10 коли він уходив з дому, був цілий, а коли прийшов з роботи, майка порвана. Через деякий час у квартиру прийшла його дочка ОСОБА_11 з дочкою ОСОБА_9 - ОСОБА_12 . Він в цей час готував на кухні їжу та сказав їм, що ОСОБА_13 спить. Дівчата приготували собі їжу, вони поїли разом та на пропозицію ОСОБА_12 - дочки ОСОБА_10 утрьох перенесли ОСОБА_14 з кімнати, у якій вона спала на підлозі, до іншої кімнати та поклали на ліжко, бо ОСОБА_12 треба була кімната у якій спала ОСОБА_15 . Коли переносили ОСОБА_10 , він не пам`ятає дихала ОСОБА_10 чи ні. ОСОБА_12 побачила під оком у ОСОБА_10 синець та запитала звідки він, на що він відповів, що не знає, але він її не бив. Дівчата намагалися розбудити ОСОБА_10 , але було марно. Через деякий час, спочатку ОСОБА_16 , а потім і ОСОБА_12 , пішли з квартири, ОСОБА_10 продовжувала спати. Після того, як пройшов певний проміжок часу, він підійшов до ОСОБА_10 і спробував її розбути, але це не вийшло. Все її тіло вкрилося темними плямами, а до цього їх не було. Він зателефонував її дочці ОСОБА_12 та сказав, що не може матір розбудити, а та у свою чергу сказала, щоб він викликав швидку допомогу. Він викликав швидку, коли приїхав лікар, то встановив, що ОСОБА_10 померла, після чого викликав працівників поліції. Крім того, суду пояснив, що коли він уходив на роботу, на ОСОБА_10 були цілі речі, у тому числі і футболка, коли і хто їх порвав, не знає. Після цього, десь у вересні та листопаді 2016 року з невідомого телефонного номеру йому телефонували та погрожували фізичною розправою, говорили щоб він узяв на себе провину за смерть ОСОБА_10 , про що він повідомляв слідчого ОСОБА_17 , але при проведенні слідчого експерименту, про це не казав, чому не знає та пояснити не може, заяву про внесення щодо погроз на його адресу відомостей в ЄРДР не подавав та хто йому погрожував сказати не може.Чому не звертався до правоохоронних органів, пояснити не може. Також зазначив, що жили вони з ОСОБА_10 дружньо, не сварилися та її він не бив.У той день у квартирі крім нього, ОСОБА_10 спочатку не було нікого, пізніше прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , їх дочки. Також пояснив, що у ОСОБА_10 була чотирикімнатна квартира в Осіпенковському мікрорайоні м.Запоріжжя по вул.. Звенигородській, яку вона заклала та отримала 85000 грн., частину віддала у рахунок боргу, залишилося десь 50-60 тисяч. Він з нею їздив до нотаріуса.

Після зміни прокурором обвинувачення зі ст. 119 ч.1 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_8 вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав. Змінив свої показання щодо подій, які сталися та суду пояснив, що коли він у той день перший раз пішов на роботу десь о 7 годині 30 хвилин, потім повернувся додому об 11-15- 11-20, через деякий час знову пішов на роботу та повернувся приблизно о 16-15-16-20 годині. Коли вдруге уходив на роботу, ОСОБА_10 залишилася вдома та зачинила за ним двері, замок на два оберти ключа. Коли він повернувся додому, звернув увагу, що вхідні двері у квартиру зачинені на один оберт. У них на двох був лише один комплект ключів, які він забирав з собою на роботу і вийти з квартири та закрити двері на ключ, самостійно ОСОБА_10 не могла, але впустити когось у квартиру могла. Коли він вдруге прийшов з роботи, то побачив, що ОСОБА_10 лежала і він подумав, що вона спить. У той день між ними конфліктів не було, він її не бив. Коли, приблизно о 16-45 - 16-50 приїхали ОСОБА_18 і його дочка ОСОБА_19 , він знаходився на кухні. На питання ОСОБА_18 відповів, що мама спить. Коли ОСОБА_20 побачила під оком у ОСОБА_14 синець і запитала про те, звідки він, відповів, що не знає бо прийшов буквально перед ними та не казав ОСОБА_18 , що ОСОБА_13 вдарилася об дверну ручку. На ОСОБА_10 була розірвана майка, розпущене волосся, а коли він уходив з дому на роботу, такого не було. Він не бив ОСОБА_10 , коли прийшов додому вона лежала, звідки на підлозі взялося розбите скло, не знає. Про його припущення про те, що у цей день хтось проник до них у квартиру, заяву до поліції не писав та з такою заявою до правоохоронних органів не звертався. Також йому на телефон надходили дзвінки з погрозами, у яких вимагали провину за смерть ОСОБА_10 взяти на себе, але з цього приводу він з заявою до поліції не звертався, але чому, пояснити не може.

Раніше надавав інші покази про те, що він вдарив ОСОБА_10 , але цього він не робив. При дачі первинних показань у суді, ніякого тиску на нього ніхто не здійснював. Під час проведення слідчого експерименту він добровільно усе розповідав, все розповідав вірно та говорив правду, були присутні поняті, зауважень з його боку щодо проведення слідчого експерименту не було, все відповідало вимогам закону, тому він підписав протокол без зауважень. Казати під час слідчого експерименту про те, що він вдарив ОСОБА_10 пляшкою, його ніхто не примушував, показання давав добровільно. Ніякого тиску щодо його показань при проведенні слідчого експерименту з боку слідчого, не було.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 , пояснив, що він у якості слідчого проводив досудове розслідування по даній кримінальній справі. ОСОБА_23 ніколи не повідомляв йому про те, що невідомі особи змушували його давати показання щодо вчинення саме ним даного злочину, або вчиняли дії щодо незаконного впливу на ОСОБА_31 . Ніяких заяв від ОСОБА_8 з цього приводу не надходило ні усних ні письмових. Десь на другий чи третій день після вказаних подій, ОСОБА_23 повідомляв йому, що до квартири приходив якийсь чоловік та мав намір вчинити сварку, але ОСОБА_23 двері квартири йому не відчинив. Заяв з приводу погроз, від ОСОБА_8 не надходило, також ОСОБА_8 не казав йому, що по телефону йому хтось телефонував і погрожував.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доводи ОСОБА_8 про те, що йому хтось телефонував та вимагав взяти провину за скоєний злочин щодо ОСОБА_10 на себе, не знайшли підтвердження у процесі судового розгляду справи, оскільки жодного доказу у цій частині суду ОСОБА_8 не надав, пояснивши, що він ніяких заяв з приводу погроз до правоохоронних органів не подавав, але чому, пояснити не може. Такі доводи навпаки спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_17 .

Крім того, у судовому засіданні було відтворено диск із записом проведення слідчого експерименту від 28.12.2016 року, з якого вбачається, що при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_8 пояснював, що у той день він прийшов з роботи додому, ОСОБА_10 зустріла його з недопитою пляшкою горілки, між ними виник конфлікт, під час якого вони стояли один проти другого і в цей час він вдарив ОСОБА_10 в область лівої частини голови ( щоки, скроні), в результаті чого ОСОБА_10 впала. Крім нього та ОСОБА_10 у квартирі нікого не було. До цього на тілі ОСОБА_10 не було ніяких тілесних ушкоджень. За час, коли вони проживали разом з ОСОБА_10 , вони не сварилися, сварок та конфліктів між ними не було.

Доводи ОСОБА_8 у судовому засіданні після зміни обвинувачення прокурором зі ст.. 119 на ч.2 ст. 121 КК України щодо того, що коли він прийшов, ОСОБА_14 спала, між ними не було ніякого конфлікту, він її не бив, на тілі ОСОБА_10 у той день не було тілесних ушкоджень, повністю протиречать його ж поясненням при проведенні слідчого експерименту, де ОСОБА_8 пояснював і щодо конфлікту між ним та ОСОБА_33 , і щодо нанесення їй удару в область голови пляшкою з горілкою, після якого ОСОБА_10 впала на підлогу, а також висновку експерта № 74-к від 28.12.2016 року, з якого вбачається, що синці на тулубі і кінцівках, за виключенням синців у правій клубовій області, спині та колінних суглобах, враховуючи морфологічні ознаки, утворилися задовго до обставин, вказаних у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 , у зв`язку з чим механізм їх утворення підозрюваний не вказує. Виникнення синців у правій клубовій області та колінних суглобів, крововиливи в м`яких тканинах на передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, в м`яких тканинах на передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча; в м`яких тканинах на задньо-зовнішній поверхні третини правого стегна, враховуючи морфологічні ознаки, утворилися незадовго до настання смерті і не відповідають показанням підозрюваного ОСОБА_8 , даним ним в ході проведення слідчого експерименту 28.12.2016 року ( т.1, с.с. 179- 188).

Крім того, доводи ОСОБА_8 у тій частині, що вони жили разом з ОСОБА_10 та не сварилися, між ними не було конфліктів, повністю спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_26 про те, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_5 . ОСОБА_23 та ОСОБА_10 жили у квартирі АДРЕСА_6 . За ніч, до того що сталося, у квартирі, де жили ОСОБА_23 з ОСОБА_10 , було дуже шумно, була бійка, все це відбувалося до 2 чи 3 години ночі, потім все стихло. Протягом дня було тихо. Ввечері, близько 24 години, вона лягла спати, а прокинулася від сильного шуму, який йшов з квартири де жили ОСОБА_23 і ОСОБА_10 , також було схоже на те, що у квартирі щось упало. Після цього було тихо і розбудили її вже працівники поліції. До цього вона неодноразово чула розмови ОСОБА_8 і ОСОБА_10 на підвищених тонах, вони часто сварилися. Чути їй було добре, бо їх квартира знаходиться над її квартирою і чути було майже все, що там відбувалося.

У судових засіданнях обвинуваченим та стороною захисту, не надано суду жодного доказу у частині невизнання вини ОСОБА_8 та його заперечень щодо скоєння даного кримінального правопорушення саме ним.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , зміна його показань під час судового розгляду справи щодо завдання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, у тому числі і удару пляшкою по голові, наявності між ними конфліктів та сварок, а також те, що надаючи довідки суду про необхідність проведення лікування, ОСОБА_8 до лікарняного закладу не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував, але і до суду у призначені судові засідання не з`являвся, а також поведінку обвинуваченого, який ухилявся від явки до суду, продав житло, змінив місце проживання та не повідомив про це суд, у зв`язку з чим ОСОБА_8 було оголошено у розшук та після встановлення його місцезнаходження йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд відносить до способу захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.

Показання свідків сторони захисту: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , суд до уваги не бере, оскільки вказані свідки у судовому засіданні пояснили, що свідками подій, які сталися 29.07.2016 року вони не були та про обставини таких подій, пояснити суду нічого не можуть. Інші показання вказаних свідків не стосуються обставин даного кримінального провадження.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), тому, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість, яке згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, відповідно до статей 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше засуджений не був, задовільно характеризується за місцем колишнього проживання, працює, а також стан його здоров`я, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілою ОСОБА_7 по справі заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої у результаті смерті її матері ОСОБА_9 на суму 1 000 000 грн. ( т.1, а.с. 41- 43).

Оцінюючи позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та п.п.1,2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.Враховуючи вказані вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає що моральна шкода потерпілій, яка зазнала фізичного болю, душевних та психічних страждань через втрату близької особи- матері, підлягає відшкодуванню на суму 100 000 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 по справі заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн. ( т.1, а.с. 38-40).

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_9 , на час смерті ОСОБА_9 їх шлюб розірваний не був, але вони не проживали разом до дня її смерті, вже більше року.

Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 20 000 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 09.11.2018 року, з часу фактичного затримання обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком суду законної сили, залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Речові докази: фрагменти тканини з нашаруванням РБК з підодіяльника з кімнати № 1; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з простирадла з кімнати № 1; жіночий халат з трупа з кімнати № 2; ганчірку з РБК з балкону біля кімнати № 2; виріз тканини з РБК з дивану з кімнати № 1; дві скляні пляшки з написом «Хлібний Дар» та скляну пляшку з написом «Борисфен» з кухні; 4 вирізи з простирадла з ванної кімнати; мазки та тампони з вмістом ротової порожнини, піхви та прямої кишки ОСОБА_9 ; зразки крові та слини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - знищити.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1