КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «ВІОТЕХСОМ» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_2 (долар США), які належать ТОВ «ВІОТЕХСОМ», з забороною видаткових операції по вказаним рахункам, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі директор ТОВ «ВІОТЕХСОМ» ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Так, апелянт вважає доводи прокурора про наявність у арештованого майна ознак речових доказів недоведеними, а підозру необґрунтованою. Також, ОСОБА_7 посилається на незаконність постанови про визнання грошових коштів на вище зазначених банківських рахунках речовими доказами, оскільки на його думку вона ґрунтується виключно на припущеннях.

Крім того, апелянт ставить питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, зазначаючи, що він не повідомлявся про дату розгляду клопотання прокурора про арешт майна, а про існування постановленого судом рішення дізнався з реєстру, у зв`язку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, а відомості про направлення їм копії постановленого судом рішення в матеріалах судового провадження відсутні, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за можливе поновити його.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді,то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках у АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_2 (долар США) та належать ТОВ «ВІОТЕХСОМ» можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набутими кримінально-протиправним шляхом, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Так, відділом процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000224 від 19 липня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 149, ч.ч. 2,3 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено, що на території України, зокрема в містах Києві, Кропивницькому, Львові, Донецьку та Маріуполі, у продовж 2011-2018 років здійснює протиправну діяльність злочинна група організована Точиловським Альбертом, до якої входять службові особи ТОВ «ВІОТЕХСОМ» та інших пов`язаних з ним підприємств, які під час своєї господарської діяльності ухиляються від сплати податків в особливо великих розмірах та під виглядом проведення програм допоміжних репродуктивних технологій із застосуванням сурогатного материнства сприяють іноземним громадянам в здійсненні незаконних угод щодо малолітніх дітей (громадян України), тим самим, здійснюючи торгівлю дітьми за грошову винагороду.

Зокрема, службові особи ТОВ «ВІОТЕХСОМ» сприяють безпідставному внесенню до довідок про генетичну спорідненість недостовірної інформації про іноземних громадян в якості батьків новонароджених громадян України, після чого іноземні громадяни незаконно реєструють новонароджених громадян України як громадян іноземних держав та вивозять їх назавжди з території України.

В той же час, згідно із дослідженням, проведеним 30 травня 2018 року Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо фінансово-господарських операцій, здійснених за участю ТОВ «ВІОТЕХСОМ» за податкові періоди з січня 2015 року по грудень 2017 року, встановлено, що службові особи підприємства ТОВ «ВІОТЕХСОМ» за вказаний період часу ухилились від сплати податку на прибуток в сумі 65754000 грн. шляхом невідображення в податковій звітності доходів, отриманих від здійснення послуг сурогатного материнства, наданих неризедентами на митній території України, та ухилились від сплати податків на доходи фізичних осіб, які надавали послуги з сурогатного материнства в сумі 13150800 грн.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 06 серпня 2018 року грошові кошти, що містяться на банківських рахунках у АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_2 (долар США) та належать ТОВ «ВІОТЕХСОМ» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000224.

Встановивши вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на зазначених банківських рахунках з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України.

Посилання апелянта на незаконність постанови прокурора про визнання майна речовим доказом не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються наданими суду матеріалами.
Також, є безпідставними і доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки додані до клопотання прокурора матеріали містять такі відомості і факти, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у ймовірному вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 149, ч.ч. 2,3 ст. 190, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини є достатнім для встановлення обґрунтованості підозри.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках у АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_2 (долар США) та належать ТОВ «ВІОТЕХСОМ».
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання директора ТОВ «ВІОТЕХСОМ» ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року, задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року, якою задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках АТ «УкрСиббанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_2 (долар США), які належать ТОВ «ВІОТЕХСОМ», залишити без зміни, а апеляційну скаргу директора ТОВ «ВІОТЕХСОМ» ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/737/2019 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1