ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/510/19 Справа № 201/1325/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 04 січня 2016 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Павлограді, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_11 ,
прокурора ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 04 січня 2016 року, повернено прокурору для приведення у відповідність з вимогами КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.1 ст. 291 КПК України, у зв`язку з тим що, він містить підпис прокурора, яким він затверджений, однак цей підпис не скріплено печаткою відповідної прокуратури. На переконання суду, скріплення печаткою підпису прокурора, що затверджує обвинувальний акт, є одним із реквізитів офіційного документа і саме підписання обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою надає йому статусу офіційного. Такий висновок викладений Верховним судом у постанові від 28 серпня 2018 року (справа №344/5091/13-к) та наведене відповідає положенням п. 18.2.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 103 від 24 лютого 2016 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що чинним кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено обов`язковість скріплення підпису прокурора печаткою, та це не є підставою для повернення обвинувального акта, в розумінні ст.291 КПК України.
Поряд із цим, прокурор вказує на те, що п. 9.5.7 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України передбачає наявність грифу затвердження, в якому зазначаються: слово ЗАТВЕРДЖУЮ, найменування посади, підпис, ініціали та прізвище особи яка затвердила документ та дата затвердження. При цьому, п. 18.2.4 Інструкції містить посилання на перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою, зокрема, визначених у додатку 57 Інструкції, яким не передбачено застосування гербової печатки щодо затвердження обвинувального акта.
На переконання прокурора, наведені судом першої інстанції недоліки не є істотними та не можуть бути перешкодою для подальшого судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисників та обвинувачених, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.
Так, мотивуючи необхідність повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції посилався на його неналежне затвердження, зокрема, на відсутність печатки прокуратури.
На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду та повернув акт з підстав, кримінальним процесуальним законом не передбачених.
Як видно з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не навів яким саме вимогам не відповідає обвинувальний акт в розумінні положень ст. 291 КПК України.
Окрім того, вказавши на відсутність в обвинувальному акті печатки прокуратури, суд не зазначив якими вимогами закону взагалі встановлюється обов`язковість засвідчення цього документа з метою надання йому статусу офіційного, враховуючи те, що ті положення Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 103 від 24 лютого 2016 року, на які у своєму рішення посилався суд, зазначення цих відомостей прямо не передбачає.
За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, а тому приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4