У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2018 Справа №607/19504/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0003199 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 08 листопада 2015 року близько 15 год. В обвинуваченого ОСОБА_5 , коли він перебував по вул.Миру, 3, в м.Тернополі, на грунті неприязних відносин, під час словесного конфлікту із ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він тоді ж і там же, умисно наніс вказаному потерпілому декілька ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді: садна, синців і забію м`яких тканин ділянки обличчя.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю за обставин, що вказані у обвинувальному акті, щиро розкаявся, пояснивши, що події мали місце саме так, як відображено в обвинуваченні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із усним клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , думку прокурора, яка не заперечила у задоволенні даного клопотання, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, найтяжча санкція якого передбачає виправні роботи, з часу скоєння даного кримінального правопорушення минуло більше ніж три роки, протягом яких ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняв та не ухилявся від слідства та суду, строк давності не зупинявся та не переривався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285, ч.1 ст.286, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а кримінальне провадження за №0003199, внесене в ЄРДР від 09 листопада 2015 року за даним фактом закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1