Справа №639/748/18
Провадження №1-кп/639/278/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0001489 від 18.11.2017 р., у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2015 р. за ч. 1 ст. 294 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 18.11.2017 р. приблизно о 9-00 год., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою та в групі зі знайомою йому особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна майна ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, вступили в злочинний зговір, відповідно до якого взяли з собою належне ОСОБА_6 обладнання для різки металу, а саме: газовий різак, кисневий і газовий балони, та того ж дня на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Транsporter», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , поїхали до мосту, розташованого біля ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99.

Того ж дня, приблизно об 11-30 год., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою та в групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля моста, неподалік від паркану ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99, вийшли з зазначеного автомобіля та направились з раніше заготовленим обладнанням до мосту через р.Лопань, на якому виявили металеві рейки. Після чого, усвідомлюючи той факт, що дане майно не знаходиться у їх власності та є для них чужим, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою газового різака особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почав зрізати фрагменти металу, які є частиною внутрізаводського залізничного шляху, а ОСОБА_6 , перебуваючи поряд, в цей час стежив за навколишнім оточенням з метою попередження викриття злочинної діяльності та подальшого таємного викрадення металу, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, не вчинивши усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки з вилученим майном були зупинені на залізничному мосту через річку Лопань, неподалік від паркану ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» співробітниками поліції.

У ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно якої віділені в окреме провадження, виявлено та вилучено, відповідно до протоколу огляду місця події від 18.11.2017 р., металеві предмети, які, згідно з наданого ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» акту огляду спеціалістами та зважування від 05.12.2017 р., є частиною залізничного шляху зі сплаву сталі, загальною вагою 124,4 кг, що належали ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка».

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5409 від 12.12.2017 р. вартість зазначеного майна складає 622 грн.

06.02.2019 року між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди представника потерпілого державного підприємства «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; б) щиро каятися; в) активно сприяти розкриттю злочину.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали та зміст укладеної угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди було досягнуто під час судового розгляду, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнає себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Вчиненим злочином шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

В даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості відповідно до ч.4 ст.469 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання.

Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та захисником під час судового засідання.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даними про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин до повного відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2015 р., за правилами ст. ст. 71, 72 КК України основне покарання у вигляді штрафу не підлягає складенню з іншим видом покарання та виконується окремо від покарання за попереднім вироком суду.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст., 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 06.02.2019 року, укладену між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди представника потерпілого державного підприємства «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001489 від 18.11.2017 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та з застосуванням вимог ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ст. 71, 72 КК України призначене судом покарання у вигляді штрафу підлягає окремому виконанню від покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2015 р. відносно ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 296 (двохсот дев`яноста шести) гривень 61 копійки.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, представнику ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка».
Суддя ОСОБА_1