Справа № 460/4989/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/327/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 31 травня 2018 року відносно ОСОБА_8

з участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 31.05.2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 28.09.2015 року, тобто з часу його затримання. У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у час відбування призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 28.09.2015 року до вступу вироку в законну силу.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3936,90 грн. витрат на лікування, 120000 грн. моральної шкоди, 18000 грн. витрат на правову допомогу.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 27.09.2015 року близько 21.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар ножем в область голови та чотири удари ножем по тілу ОСОБА_12 , 1939 року народження, заподіявши йому сліпе проникаюче поранення живота з ушкодженням брижі та петель тонкої кишки, різану рану правої лобно-тім`яної ділянки голови, поранення лівої поперекової ділянки та м`яких тканин лівого плеча з ушкодженням судинно-нервового пучка, яке супроводжувалося гострою кровотечею, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_8 наніс один удар кулаком в груди в область голови ОСОБА_10 , 1950 року народження, спричинивши їй синець на правій половині обличчя, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження та наніс один удар ножем в область живота, заподіявши їй сліпе поранення заочеревного простору з ушкодженням лівої нирки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
В апеляційному порядку вирок суду оскаржили заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 ..

Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі. У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у час відбування призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 28.09.2015 року 20.06.2017 року, а з 21.06.2017 року і до вступу вироку в законну силу один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 28.09.2015 року. В решті вирок суду залишити без змін.
У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор вказує, що судом неправильно встановлено час фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_8 , який був затриманий 28.09.2015 року, а не 29.09.2015 року. Крім цього, прокурор покликається на те, що судом не правильно зараховано в строку покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , оскільки ч.5 ст.72 КК України з 21.06.2017 року почала діяти в новій редакції, і за своєю природою така норма закону є нормою прямої дії, а тому ОСОБА_8 з 21.06.2017 року строк попереднього ув`язнення у строк покарання слід розраховувати один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю кримінального правопорушення.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_13 покликається на те, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: посилання у вироку на докази, які зібрані з порушенням вимог ст.87 КПК України; розгляд справи відбувався без участі потерпілої; судом не взято до уваги підроблені докази стороною обвинувачення; вихід судом першої інстанції за межі повноважень; не встановлено часу вчинення кримінального правопорушення; безпідставне не задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору через недоліки останнього.

Апеляційні вимоги та доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 є аналогічними до апеляційних вимог захисника ОСОБА_13 ..

До початку апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_14 представник потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційні скарги сторони захисту, в яких просить вирок суду залити без змін, а подані апеляційні скарги без задоволення. При цьому, вказує на необґрунтованість таких апеляційних скарг, які є поверховими та надуманими за своїм змістом.

Під час апеляційного розгляду прокурор не підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив проти апеляційних скарг захисника і обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Захисник та обвинувачений підтримали подані апеляційні скарги з мотивів наведених в апеляційних скаргах, а також заперечили проти апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, пояснення прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_16 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок, що незважаючи на невизнання винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_8 , винуватість останнього у вчиненні злочину, за які він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
Так, вивчаючи матеріали кримінального провадження та судового провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що потерпіла ОСОБА_10 та свідки повідомляли незмінні та послідовні відомості, як відносно місця вчинення злочину, способу його вчинення та особи обвинуваченого ОСОБА_8 .. Зазначенні відомості були належним чином перевірені на досудовому розслідуванні та судом першої інстанції, і перебувають в об`єктивному зв`язку з іншими доказами в кримінальному провадженні. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази і стороною захисту не надано доказів того, що потерпіла чи свідки могли оговорити обвинуваченого ОСОБА_8 ..
Заперечення стороною захисту, зокрема в поданій апеляційній скарзі, причетності та вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і судом апеляційної інстанції оцінюються як форма захисту.
Крім цього, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині того, що вирок суду ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, оскільки такі в повному обсязі перевірені судом першої інстанції і з приводу них дана правильна оцінка, з якого погоджується суд апеляційної інстанції.
Більше того, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованим покликання апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , так як такі недоліки, на які посилалась сторона захисту, були усунуті судом першої інстанції в ході судового розгляду кримінального провадження по суті.

Також судом апеляційної інстанції не встановленого істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягає у розгляді кримінального провадження без участі потерпілої, так як потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_15 надали свої пояснення в судовому засіданні, а потерпілий ОСОБА_12 до розгляду справи в суді помер і його покази були встановлені зі слів інших осіб.

Крім цього, судом апеляційної інстанції не встановлено факту підроблення ряду доказів у кримінальному провадженні стороною обвинувачення, на що покликається сторона захисту, оскільки на підтвердження цього відсутні будь-які вагомі дані.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 є необґрунтованими та не можуть бути задоволена.
Також суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора, оскільки як встановлено строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_17 вироком суду першої інстанції встановлено рахувати з 28.09.2015 року, тобто з часу фактичного затримання.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, ухваленій в справі №663/537/17 прийнято рішення про те, що ч.5 ст.72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України необхідно застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.
Таким чином, з огляду на вимоги ст.5 КК України є необґрунтованим покликання прокурора, що норма ч.5 ст.72 КК України в редакції до 20.06.2017 року є нормою прямої дії, а тому судом першої інстанції правильно зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 31 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: