КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/530/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої проводиться екстрадиційна перевірка ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2018 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах громадянина Туреччини ОСОБА_10 , на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року, якою видано до Республіки Судан громадянина ОСОБА_12 хмета ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 177 КК Республіки Судану у редакції 1991 року, а також, доручено вжити заходів щодо застосовання відносно громадянина ОСОБА_10 екстрадиційного арешту.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2018 року та постановити нову, якою скасувати постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 14.07.2017 року про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_7 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_14 запитується Республікою Судан, між урядом якої та урядом України не існує будь-яких нормативних актів з приводу міжнародного співробітництва та надання міжнародної правової допомоги і запит компетентних органів Республіки Судан про видачу ОСОБА_7 до Генеральної прокуратури України не надходив.
Також, захисник зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 548, 552 КПК України, прохання про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 не містить відтиску печатки компетентного органу, дати складання документу, назви органу, на адресу якого спрямовується запит, у запиті зазначена інша особа, ніж та, стосовно якої винесена постанова про видачу , кримінальна кваліфікація її дій також не співпадає з висунутим обвинуваченням, прохання про видачу особи складено більше ніж за 2 роки до затримання ОСОБА_7 , передбачене ст. 177 КК Республіки Судан кримінальне правопорушення відповідає передбаченому ч. 1 ст. 191 КК України кримінальному правопорушенню, а не як помилково зазначено у оскаржуваній постанові кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України. Громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_14 17.07.2017 року звертався до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, слідчий суддя під час судового розгляду безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про дослідження оригіналу запиту про видачу, відмовив у задоволенні заяви про відвід, помилково зазначив в ухвалі про те, що вона не підлягає апеляційному оскарженню та провів судове засідання у відсутності перекладача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, щодо якої проводиться екстрадиційна перевірка, захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні компетентних органів Республіки Судан перебуває кримінальна справа за обвинуваченням громадянина Турецької Республіки ОСОБА_10 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 177 (шахрайство) КК Республіки Судан у редакції 1991 року.
Центральним відділом прокуратури міста Хартум Міністерства юстиції Республіки Судан 01.05.2013 року видано ордер на арешт ОСОБА_10 .
07.11. 2016 року ОСОБА_10 затримано на території Одеської області.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 10.11.2016 року відносно ОСОБА_10 відповідно до ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.
29.11.2016 року до Генеральної прокуратури України каналами Інтерполу, а 21.12.2016 року дипломатичними каналами надійшов запит компетентного органу Республіки Судан про видачу ОСОБА_10 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 177 (шахрайство) КК Республіки Судану у редакції 1991 року.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 15.12.2016 року до ОСОБА_10 відповідно до ст. 584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2016 року вказана ухвала скасована та постановлена нова, якою відмовлено у задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування щодо ОСОБА_10 ( ОСОБА_13 ) екстрадиційного арешту.
22.12.2016 року ОСОБА_10 було затримано правоохоронними органами Одеської області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 23.12.2016 року задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 та до ОСОБА_10 застосовано домашній арешт.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 21.06.2017 року ОСОБА_15 змінено домашній арешт на особисте зобов`язання строком дії до 21.08.2017 року.
14.07.2017 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 винесено постанову про видачу до Республіки Судан громадянина ОСОБА_10 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 177 КК Республіки Судану у редакції 1991 року та доручено прокуратурі Одеської області вжити заходів щодо застосування до ОСОБА_10 екстрадиційного арешту з метою забезпечення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Судан.
Зазначену постанову ОСОБА_14 отримав лише 18.08.2017 року.

31.08.2018 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_10 звернулася до Печерського районного суду м. Києва із скаргою в порядку ч.1 ст. 591 КПК України, у якій просила скасувати постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_7 , яку обґрунтовувала тим, що вказана постанова суперечить вимогам ч.4 ст. 590 КПК України, оскільки ОСОБА_14 17.07.2007 року звернувся із заявою-анкетою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2018 року у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах громадянина Туреччини ОСОБА_10 на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року, якою видано до Республіки Судан громадянина ОСОБА_12 хмета ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 177 КК Республіки Судану у редакції 1991 року, а також, доручено вжити заходів щодо застосовання відносно громадянина ОСОБА_10 екстрадиційного арешту, - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах громадянина Туреччини ОСОБА_10 на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року, слідчий суддя виходив з відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки на підставі досліджених матеріалів скарги, а також наданих копій матеріалів екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_7 не встановлено і стороною його захисту в ході розгляду не надано достатніх доказів того, що при проведенні перевірки відносно останнього допущено порушення закону.

З таким висновком колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 17.07.2017 року ОСОБА_14 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом №5/1-1607 від 02.08.2017 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомило ОСОБА_10 про те, що його звернення вже розглядалося територіальним підрозділом ДМС у лютому поточного року (лист ГУ ДМС в Одеській області від 14.02.2017 року № 5/1-302 у відповідь на звернення від 09.02.2017 року № А-98) і воно не відноситься до компетенції управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області.

28.08.2017 року ОСОБА_14 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому просив зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області розглянути заяву анкету громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_7 у відповідності із передбаченою законодавством процедурою.

Оскільки ОСОБА_14 17.07.2017 року звернувся до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та, в подальшому, скористався правом на оскарження рішення про відмову у задоволенні такої заяви, а датована 14.07.2017 року постанова про його видачу до Республіки Судан, отримана ним 18.08.2017 року і про її існування до цієї дати йому було не відомо до її отримання, останній скористався правом подачі заяви про визнання його біженцем, колегія суддів приходить до висновку про передчасність винесення прокурором постанови про видачу особи.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а подана в інтересах громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_10 апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 181, 404, 405, 407, 590 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах громадянина Туреччини ОСОБА_10 , на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року, якою видано до Республіки Судан громадянина ОСОБА_12 хмета ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 177 КК Республіки Судану у редакції 1991 року, а також, доручено вжити заходів щодо застосування відносно громадянина ОСОБА_10 екстрадиційного арешту,- скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах громадянина Туреччини ОСОБА_10 , на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року, - задовольнити.
Постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 14.07.2017 року, якою видано до Республіки Судан громадянина ОСОБА_10 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 177 КК Республіки Судану у редакції 1991 року та доручено вжити заходів щодо застосування відносно громадянина ОСОБА_10 екстрадиційного арешту з метою забезпечення його фактичної передачі компетентним органам Республіки Судан,- скасувати.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3