УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року

м. Київ
справа № 235/2223/18
провадження № 51-1658ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000099 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК.
Встановлені обставини
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Вироком Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора і скасовано зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання.
Призначено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 КК покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 15, ч. 1

ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 КК покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, захисник звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам, встановленим у ст. 427 КПК, а тому хвалою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року цю касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його касаційна скарга буде повернута.
На виконання ухвали від 08 квітня 2019 року захисник повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК визначено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Залишаючи касаційну скаргу захисника без руху, Верховний Суд в ухвалі від 08 квітня 2019 року встановив, що ця скарга не відповідала наведеним вимогам закону.
Верховний Суд звертав увагу захисника на те, що касаційна скарга не містила вказівок на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування вироку апеляційного суду; на конкретні положення процесуального чи матеріального закону, які на думку захисника, порушено судом апеляційної інстанції із обґрунтуванням того, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули чи могли вплинути на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу та з урахуванням положень статей 370, 374, 404, 412-414, 420 КПК у їх взаємозв`язку.
Також у касаційній скарзіне було зазначено, чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив.
У касаційній скарзі було відсутнє обгрунтування твердження захисника про те,

що остаточне покарання, призначене ОСОБА_5 місцевим судом у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст. 51 КК, є м`якшим за видом і розміром за покарання, призначене апеляційним судом із застосуванням ст. 69 КК у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.
Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги захисника

не відповідали положенням ст. 436 цього Кодексу щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також усупереч ч. 4 ст. 427 КПК до касаційної скарги не було додано оформлених належним чином документів, що підтверджували повноваження захисника в суді касаційної інстанції.
Повторно подана касаційна скарга є аналогічною за змістом касаційній скарзі захисника, залишеній без руху ухвалою від 08 квітня 2019 року. У ній відсутні вказівки на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування вироку апеляційного суду та на положення матеріального чи процесуального закону, які на думку захисника, порушено судом апеляційної інстанції із обґрунтуванням того, у чому вони полягають, як вплинули чи могли вплинути на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу та з урахуванням положень статей 370, 374, 404, 412-414, 420 КПК у їх взаємозв`язку. У касаційній скарзі не зазначено, чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив. Також відсутнє обгрунтування твердження захисника про те, що остаточне покарання, призначене ОСОБА_5 місцевим судом у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст. 51 КК, є м`якшим за видом і розміром за покарання, призначене апеляційним судом із застосуванням ст. 69 КК у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги захисника знову

не узгоджуються з положеннями ст. 436 цього Кодексу щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Таким чином, недоліки касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року в цій частині захисником не усунуто.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на викладене, оскільки захисник не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 разом із усіма доданими документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3