Дата документу 06.02.2019 Справа № 331/4421/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/477/19
Єдиний унікальний № 331/4421/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 389 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001201 відносно

ОСОБА_6 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не обговорюючи питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, яке не входить до кола питань, що вирішуються у підготовчому судовому засіданні, вказану ухвалу суду вважає незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування прийнятого рішення про повернення обвинувального акту прокуророві судом покладено твердження про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України та те, що прокурором в обвинувальному акті зазначені неповні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулюванні обвинувачення.

Крім того, згідно вказаного рішення суду: «За конструкцією диспозиції ст. 389 КК України такий злочин може бути вчинений як у формі дії, тобто активне ухилення від відбуття покарання - наприклад, активна поведінка особи, яка переховується від органу пробації, так і у формі бездіяльності, тобто шляхом пасивної поведінки - наприклад, нез`явлення до місця відбуття покарання без поважних причин. Місцем вчинення злочину у випадку бездіяльності є те місце, куди засуджена особа мала прибути для відбуття такого покарання, або місце, де остання мала відбувати таке покарання. У вказаному вище обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 викладено обвинувачення, згідно якого він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, саме, у формі бездіяльності як зазначено «до виконання громадських робіт не приступив».

Враховуючи вище викладене, суд в своєму рішенні спотворив викладені обставини кримінального правопорушення вказані процесуальним прокурором в обвинувальному акті, а саме: «до виконання громадських робіт приступив, однак відбув усього 8 годин громадських робіт». Тобто, суд однобічно та на власний розсуд надав оцінку викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, підставою для повернення обвинувального акту прокурору послугувало те, що «в тексті викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення відсутня вказівка на конкретне місце вчинення ОСОБА_6 злочину, а саме, не зазначено ані поштової адреси місця, в якому він мав виконувати громадські роботи, ані назви населеного пункту, в якому засуджений ОСОБА_6 повинен був їх виконувати».

З приводу твердження суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України наголошує на тому, що в обвинувальному акті вказані такі обставини події, а саме: «26 січня 2018 року ОСОБА_6 , ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання, йому видано направлення до КП «Центральний парк культури та відпочинку Дубовий Гай», де він приступив до відбування покарання з 29.01.2018 року».

Крім того, суд в ухвалі вказує на те, що «місцем вчинення злочину у випадку бездіяльності є те місце, куди засуджена особа мала прибути для відбуття такого покарання, або місце, де остання мала відбувати таке покарання, яке є невід`ємним елементом об`єктивної сторони злочину та підлягає встановленню та доказуванню у відповідності до правил ст.91 КПК України». Проте, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 29.01.2018 прибув до КП «Центральний парк культури та відпочинку Дубовий Гай» та до виконання громадських робіт приступив, однак відбув усього 8 годин громадських робіт, та в подальшому ухилявся від відбування покарання за вироком Комунарського районного суду М.Запоріжжя.

Крім цього, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_6 за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2017 засуджений до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт та поставлений на облік Олександрівського PC 3MPB уповноваженого органу з питань пробації для відбування покарання, за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 .

Просить ухвалу суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі змістом судового рішення, 25 липня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з Запорізької місцевої прокуратури № 1 надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до ч. 2 цієї статті обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ч. 4 цієї статті до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, свідчить про те, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

Доводи суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не вказано місце вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 36 КВК України, покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КВК України, засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані, зокрема працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт.

Таким чином, місцем скоєння ухилення від відбування громадських робіт є місце, де засуджена особа виконує суспільно корисні роботи за місцем свого проживання, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Як вбачається з обвинувального акту у ньому вказано, зокрема про те, що ОСОБА_6 було видано направлення до КП «Центральний парк культури та відпочинку Дубовий Гай», де він приступив до відбування покарання з 29.01.2018 року…, де відбув усього 8 годин громадських робіт, але потім ухилився від відбування покарання.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що місце вчинення даного злочину правильно вказано в обвинувальному акті.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження до того ж суду на новий розгляд в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати та призначити розгляд у суді першої інстанції в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: