Провадження № 1-кп/0158/17/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0001114 від 25.03.2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0001114 від 25.03.2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.

04.12.2018 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України до суду надійшла скарга на порушення строків досудового розслідування.

Заявлені вимоги мотивує тим, що існують підстави для визнання судом незаконною бездіяльність прокурора щодо незабезпечення розслідування кримінального провадження в межах допустимих строків досудового розслідування, та визнання незаконними дій щодо: відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001504 від 24.04.2018 року за відсутності для цього будь-яких процесуально допустимих передумов; об`єднання кримінальних проваджень зареєстрованих в ЄРДР за №0001504 та за №0001114 в одне провадження після завершення строку досудового розслідування; повідомлення про зміну раніше оголошеної підозри від 30.10.2018 року після завершення строку досудового розслідування; здійснення початку відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України після завершення строку досудового розслідування; складення обвинувального акту на підставі зміненої раніше оголошеної підозри від 30.10.2018 року, оголошеної після завершення строку досудового розслідування.

Крім того, 22.02.2019 року до Ківерцівського районного суду Волинської області від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України надійшла скарга на постанови слідчих про відновлення досудового слідства.

Скарга мотивована тим, що постанова слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 від 30.10.2018 року про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001504 від 24.04.2018 року та постанова старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 30.10.2018 року про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001114 від 25.03.2018 року є незаконними, у зв`язку із їх безпідставністю.

Також зазначає, що відновлення досудового розслідування можливе лише після його зупинення з передбачених законом підстав.

Разом з тим, до початку розгляду кримінального провадження від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 подано до суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в порядку п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Прокурором ОСОБА_3 в підготовчому засіданні подано заперечення на скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 на порушення строків досудового розслідування від 04.12.2018 року, згідно якого зазначила, що загальний строк досудового розслідування при обєднанні кримінальних проваджень порядку, передбаченому ст. 217 КПК України, визначається у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, шляхом поглинення меншого строку більшим, таким чином загальний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001114 від 25.03.2018 року закінчувався 31.10.2018 року, а тому просить у задоволенні зазначеної скарги відмовити.

Заслухавши учасників сторін по справі, дослідивши матеріали скарг, клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Аналізуючи матеріали скарг сторони захисту, зміст яких наведено вище, судом встановлено, що наведені у ній доводи, зокрема, стосуються законності зупинення досудового розслідування та строків його проведення.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Також, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Крім того, порядок проведення підготовчого судового засідання, права суду за наслідками його проведення, вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду та закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду визначені ст. 314 КПК України.

Зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, які рішення у підготовчому судовому засіданні має право прийняти суд, а саме: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Таким чином, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, не вправі виходити за межі наданих йому нормами КПК України повноважень при проведенні підготовчого судового засідання та вдаватись фактично до оцінки інших процесуальних документів у кримінальному провадженні, що передбачено стадією судового розгляду.

На підставі вищевказаних норм КПК України скаргу захисника обвинуваченого на постанови слідчих про відновлення досудового слідства від 22.02.2019 року, а також скаргу останнього на порушення строків досудового розслідування від 04.12.2018 року слід залишити без задоволення, оскільки вони не можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання.

З огляду на наведене, в даному випадку, згідно з приписами ч. 1 ст. 89 КПК України, суд повинен вирішувати питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі визнання судом порушення кримінального процесуального закону слідчим чи прокурором під час досудового розслідування, це може вплинути на визнання доказу недопустимим.

У зв`язку з зазначеним суд вважає за необхідне скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 на постанови слідчих про відновлення досудового слідства від 22.02.2019 року та скаргу на порушення строків досудового розслідування від 04.12.2018 року залишити без задоволення.

Щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Тобто, для перевірки дотримання строків досудового розслідування суд повинен дослідити матеріали кримінального провадження, які на стадії підготовчого судового засідання, у суду відсутні відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене підстав для закриття провадження у даному кримінальному провадженні на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у суду немає. Також не встановлено судом на стадії підготовчого судового засідання й інших підстав для закриття даного кримінального провадження.

Тому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на даній стадії судового провадження задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно з положеннями даної Конвенції, кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом із обвинувальним актом.

Згідно ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Тобто, статтею 109 КПК України встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акту при їх розгляді судом, наряду з іншим, повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а положення ст.ст.110, 283 КПК України передбачають, що всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Варто також зазначити, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, суд вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, встановленим у ст. 109 КПК України.

В порушення п. 1 ч. 2 ст.109 КПК України, не всі процесуальні дії що проводились під час досудового розслідування містять час їх проведення, що не передбачено законодавцем, крім того не зазначено номеру процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування.

Окрім того, у реєстрі досудового розслідування відсутні відомості, щодо постанов по кримінальному провадженні №0001504 від 22.06.2018 року про доручення на відкриття матеріалів справи, від 25.06.2018 року про доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування, та по кримінальному провадженні №0001114 від 25.10.2018 року про доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування. Крім того, постанови не внесенні у ЄРДР, що підтвердила прокурор ОСОБА_3 в підготовчому засіданні, зазначивши, що вони не внесенні слідчими з технічним причин.

Таким чином доданий реєстр матеріалів досудового розслідування не містить усі процесуальні дії та рішення, які здійснювалися або приймалися під час досудового розслідування по кримінальному провадженню та є таким що не відповідає вимогам викладеним у ст. 109 КПК України.

Разом з тим, питання повернення обвинувального акту визначенні і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», а саме повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Не відповідність реєстру матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту, є явним порушенням права на захист, що обумовлене не достатніми відомостями для повного розуміння обвинуваченим та його захисником суті висунутого проти ОСОБА_6 обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Вищезазначені обставини невідповідності обвинувального акту від 31.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , реєстру матеріалів досудового розслідування та долучених до них документів вимогам КПК України, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду вказаного обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, уявляється повернення зазначеного обвинувального акту прокурору для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт разом із доданими до нього документами слід повернути прокурору Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 для усунення протягом розумного строку недоліків та порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що викладені в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 89, 109, 219, 283-284, 303, 314 КПК України суд, -

у х в а л и в :

Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 на постанови слідчих про відновлення досудового слідства, подану в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України - залишити без задоволення.

Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 на порушення строків досудового розслідування, подану в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України - залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - повернути прокурору Луцької місцевої прокуратури Волинської області для усунення виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1