ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/801/19 Справа № 193/1504/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року,-
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 45 )» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений: 18.11.2015 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч.3, 395, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 17.06.2015 та остаточно засуджено до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки у добровільному порядку не відшкодував позов в розмірі 920,70 грн. Тому суд прийшов до висновку, що засуджений не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, оскільки своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі:

- засуджений просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 45 )» ОСОБА_8 та умовно-достроково звільнити його з місць позбавлення волі.
Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
При розгляді справи, на думку засудженого не було досліджено в повному обсязі дані про його особу, та те, що він має 2 групу інвалідності з ампутацією обох ніг.

Заслухавши суддюдоповідача, думку засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, щодо вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а реальність виправлення засудженого.
Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
При розгляді матеріалів даної справи суд прийшов до правильного висновку про фактичне відбуття засудженим ОСОБА_7 2/3 строку покарання, призначеного за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 року, що дало йому право при певних умовах бути умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі.
І хоча умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, - оцінюючи поведінку засудженого та відношення його до праці під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, місцевий суд з огляду на діюче законодавство повинен був проаналізувати всі дані по справі та прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Згідно характеристики, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 травня 2016 року.
Далі, під час тримання у Вінницькій установі виконання покарань характеризувався себе посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 07 червня 2016 року відбуває покарання у ДУ Софіївська ВК (№45). За період його відбування характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, має одне заохочення. Стягнень не мав та не має.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику на свою адресу.
Є інвалідом ІІ групи. За власним бажанням без оплати праці виконує посильні роботи з благоустрою відділення. Регулярно відвідує заходи виховного характеру. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Бере участь у роботі самодіяльних організацій.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень.
Отже, вказане свідчить, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.
За таких обставин доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом в повній мірі не було врахованого дані про його особу, стан здоров`я, наявність позитивних змін в його особистості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В звязку з цим, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і тому вона підлягає скасуванню, на підставі ст. 411 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою слід задовольнити клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , -задовольнити.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року, відносно ОСОБА_7 ,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання адміністрації Державної установи Софіївська виправна колонія (№45) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 08 місяців і 16 днів.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і оскарженню не підлягає
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4