ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 484/2548/16-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 кп/819/27/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК України
У Х В АЛ А
іменем України

04 грудня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001469 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нарлиг Сабірабадського району Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання на території України не має, раніше на території України не судимого;
засуджено:
за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 19.05.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року ОСОБА_9 зараховано у строк покарання строк тримання під вартою з моменту затримання до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 11 травня 2016 року прибув до м. Первомайська Миколаївської області, де з метою незаконного заволодіння чужими грошовими коштами та майном, вступив у злочинну змову з двома своїми знайомими, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження. Виконуючи задумане, ОСОБА_9 на «горіховому ринку» в м. Первомайську підшукав особу - приватного підприємця ОСОБА_10 , вважаючи, що у того є значні грошові кошти від реалізації продукції. Всі разом вони простежили маршрут та приблизний час руху автомобіля ОСОБА_10 з дому до місця роботи на «горіховому ринку», який працює по вівторкам, четвергам та суботам і у визначений день і час прибули на місце, де планували здійснити напад з метою заволодіння майном потерпілого. При цьому обвинувачений разом з двома своїми знайомими, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, ретельно підготувалися до здійснення нападу: вжили засобів для неможливості їх впізнання - одягнули куртки з капюшонами та кепки з козирками, на руки одягнули перчатки, а один з учасників нападу одягнув на голову капронову панчоху та взяли з собою два ножі, якими мали намір погрожувати потерплому з метою подолання його опору.
19 травня 2016 року у нічний час ОСОБА_9 разом з двома своїми знайомими, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, разом прибули на вул. Урицького поблизу будинку № 47 в м. Первомайську, де для примусової зупинки автомобіля ОСОБА_10 поклали на проїзну частину дороги зношені автомобільні покришки, які знайшли поряд. Далі, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, ОСОБА_9 разом зі своїми спільниками розподілили між собою злочинні ролі на випадок зупинки автомобіля ОСОБА_10 ..
Приблизно о 05:10 годині того ж дня, коли ОСОБА_10 змушений був зупинитися на вул. Урицького поблизу будинку № 47, щоб прибрати з проїзної частини дороги автомобільні покришки, на нього та його дружину ОСОБА_11 здійснили напад спільники ОСОБА_9 , які, використовуючи ніж та фізичну силу, погрожували ОСОБА_10 та його дружині застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я особи, а ОСОБА_9 у цей час заволодів сумкою ОСОБА_10 , в якій знаходились гроші в сумі 70 000 грн. та мобільний телефон Самсунг А5 білого кольору вартістю 5 000 грн., що знаходилася в салоні автомобіля «Мерседес Спрінтер» державний номер НОМЕР_1 .
Після цього всі учасники нападу втекли з місця події та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 в загальному розмірі 75 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання через його суворість. В обґрунтування доводів указує, що ОСОБА_9 повністю визнав себе винним, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдану злочином матеріальну та моральну шкоду потерпілим, про що свідчать відповідні заяви потерпілої сторони, злочин ним вчинено вперше. Ці пом`якшуючи покарання обставини, на його думку, дають підстави для призначення ОСОБА_9 менш суворого покарання із застосуванням ст.69 КК України. Просить змінити вирок в частині призначення покарання та пом`якшити покарання із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

Учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_9 , в інтересах якого захисник подав апеляційну скаргу, було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги, наведені захисником ОСОБА_8 , просив пом`якшити покарання із застосуванням ст.69 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, і ці висновки суду в апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюються.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав себе винним у вчиненні розбійного нападу в обсязі висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, доведеності вини, правильності кваліфікації дій, які ніким не оспорюються.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Що ж до доводів захисника про суворість призначеного покарання та необхідність його пом`якшення із застосуванням ст.69 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості.

Так, призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про його особу, що він є іноземним громадянином, не має в Україні місця проживання та реєстрації, не працює, способом заробітку обрав вчинення злочину, не одружений, дітей не має, не є інвалідом, раніше не судимий, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, - повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілим, на які є посилання захисника в апеляційній скарзі, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і саме з урахуванням наявності цих обставин, що пом`якшують покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65, 69-1 КК України обґрунтовано дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років у мінімальних межах санкції ч.2 ст.187 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про це стверджує захисник, не має.

Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, як такі, що, на його думку, дають підстави для пом`якшення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, зокрема, повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілим, вчинення ним злочину вперше, то вони у даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання із застосуванням ст.69 КК України, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку особи обвинуваченого, враховуючи наступні обставини, що ОСОБА_9 не має в Україні офіційного місця проживання та реєстрації, є громадянином іншої держави, законного джерела доходу не має, не одружений, не має утриманців та міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжкий корисливий злочин за попереднього змовою з іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, злочин вчинено із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, що жодним чином не свідчить про достатність застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, тобто, нижче найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.187 КК України, як про це ставиться питання захисником в апеляційній скарзі, і висновки суду першої інстанції в частині призначення покарання не спростовують.

Отже, дані про особу ОСОБА_9 , характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, свідчать про суспільну небезпеку його особи та неможливість його виправлення без застосування покарання в межах санкції ч.2 ст.187 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України буде недостанім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, підстав для пом`якшення покарання із застосуванням ст.69 КК України та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому вирок має бути залишений без зміни.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 має бути залишена без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 06 грудня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 04 грудня 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2