печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9827/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором групи прокурорів процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000123 - ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий зазначає, що в провадженні другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві під процесуальним керівництвом прокурорів Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000123 від 05.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП в Київській області ОСОБА_9 №330 о/с від 30.06.2016 року призначений на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

Відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КПК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року N 3781-XII до правоохоронних органів крім інших відносяться органи поліції та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року N 3781-XII ОСОБА_8 являється працівником правоохоронного органу та службовою особовою, наділеною владними повноваженнями в межах своєї компетенції захищати права і свободи громадян, пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Так, в провадженні слідчого Білоцерківського відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 перебуває кримінальне провадження № 0003918 від 03.10.2018 року за заявою ОСОБА_11 , з приводу спричинення останньому 09.09.2018 року тілесних ушкоджень невідомими особами, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

17 січня 2019 року слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , який входив в групу слідчих у вказаному кримінальному провадженні у порядку ст. 40 КПК України надано доручення начальнику вказаного відділення поліції щодо встановлення свідків та очевидців вказаної події.

Виконання вказаного доручення фактично доручено оперуповноваженому відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , який його виконував в рамках наданих йому службових повноважень та обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в тому числі відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України, мав право проводити слідчі (розшукові) дії в рамках вказаного кримінального провадження.

В ході виконання вказаного доручення ОСОБА_8 наприкінці січня 2019 року встановлено ОСОБА_13 , 1988 року народження як особу, яка причетна до вчинення вказаного злочину.

При цьому, у ОСОБА_8 з корисливих мотивів, виник намір на отримання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_13 при пособництві раніше їм обом знайомого ОСОБА_5 , 1997 року народження за невчинення ним дій в інтересах ОСОБА_13 з використанням наданої йому влади, а саме не здійснення ним оперативних заходів та слідчих дій відносно останнього в рамках кримінального провадження №0003918, з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності.

Так, орієнтовно в кінці січня 2019 року ОСОБА_8 вступив в попередню змову з ОСОБА_5 щодо отримання неправомірної винагороди від ОСОБА_13 , при цьому, домовившись про отримання від останнього 3000 доларів США за невчинення ним дій з використанням наданої йому влади, узгодивши, що ОСОБА_5 переконає ОСОБА_13 надати йому неправомірну вигоду з метою уникнення у подальшому негативних наслідків для себе.

На початку лютого 2019 року ОСОБА_5 , являючись посібником в отриманні ОСОБА_8 неправомірної вигоди, достовірно знаючи, що останній являється працівником правоохоронного органу та в його службові повноваження входить здійснення дій, які можуть запобігти притягненню ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності, зателефонував останньому та повідомив, що з ним хоче зустрітись ОСОБА_8 попередньо домовившись про зустріч в клубі «Сан Маріно» в м. Біла Церква Київської області.

01 лютого 2019 року о 23 години 00 хвилин ОСОБА_13 за попередньою домовленістю, зустрівся в клубі «Сан Маріно» в м. Біла Церква Київської області з ОСОБА_8 , де останній будучи оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, використовуючи надану йому владу в своїх інтересах, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 , висловив останньому вимогу щодо передачі йому через посібника ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 3000 доларів США за нездійснення ним оперативних заходів та слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0003918, з метою подальшого уникнення ним кримінальної відповідальності, при цьому, висловив вимогу про те, що якщо він відмовиться, то він здійснить вказані дії та його у подальшому буде притягнуто до кримінальної відповідальності.

Після вказаної зустрічі ОСОБА_8 , з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 , конспіруючись в телефонних розмовах інтернет зв`язку та через посібника ОСОБА_5 неодноразово висловлював ОСОБА_13 вимоги про надання йому незаконної винагороди за нездійснення ним дій з використанням наданої йому влади.

05 лютого 2019 року ОСОБА_13 з метою запобігання негативних наслідків для себе та з метою викриття ОСОБА_8 у вчиненні корупційного злочину звернувся з відповідною заявою до ГУ СБ України у м. Києві та Київської області та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві.

24 лютого 2019 року ОСОБА_5 , за попередньою змовою з оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , являючись посібником в отримані останнім неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні кафе, розташованого в м. Біла Церква Київської області, отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 81 000 гривень України, що являється еквівалентом 3000 доларів США для подальшої передачі ОСОБА_8 за нездійснення останнім з використанням наданої йому влади дій відносно нього, а саме не здійснення оперативних заходів та слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0003918, з метою подальшого уникнення ОСОБА_13 кримінальної відповідальності.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди, для себе за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

24 лютого 2019 року, о 18 год. 20 хв., ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

25 лютого 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він виконував роль посібника в отриманні неправомірної вигоди працівником правоохоронного органу і вчинив тим самим тяжке кримінальне корупційне правопорушення, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі, слідчий вказує, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зокрема, з огляду на те, що чинним Кримінальним кодексом України у корупційних злочинах виключена можливість застосування судами звільнення від кримінальної відповідальності, призначення відбування покарання з випробуванням, та призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом, а також те що ОСОБА_5 має дружні стосунки та сталі відносини з працівниками правоохоронних органів, що може посприяти виїзду за кордон, існують обґрунтовані ризики що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, виїхавши за кордон. А тому на думку слідчого, лише застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та забезпечить дієвість вказаного кримінального провадження. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, доводи клопотання не визнавав, зазначаючи про необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві під процесуальним керівництвом прокурорів Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000123 від 05.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

24 лютого 2019 року, о 18 год. 20 хв., ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України та 25 лютого 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-4 ч.1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Враховуючи характер висунутої підозри та з огляду на те, що застосування відносно підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак приходить до висновку про відмову у його задоволенні.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має молодий вік, постійне зареєстроване місце проживання в Київській області, є раніше не судимим, згідно характеристики наданої директором Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 та класним керівником характеризується позитивно, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, враховуючи, що слідчий суддя приходить до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останнього необхідно негайно звільнити з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, строком до 25.04.2019 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків визначити в межах досудового розслідування до 25.04.2019 року включно.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1