Справа №463/2484/15-к
Провадження №1-о/463/3/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника засудженого ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву прокурора Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратури № 1) та заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами -

в с т а н о в и в :

Прокурор Личаківського району м. Львова звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року, яким було засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки, - у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Не оспорюючи вини засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор посилається на наступні обставини і факти, що впливають на судове рішення: висновок судово-медичної експертизи №482/2009 від 22.09.2009 року; надані потерпілою ОСОБА_8 неправдиві покази щодо наявності коронок власних зубів, які у потерпілої були відсутні через гниття; надані неправдиві покази експерта ОСОБА_9 ; висновок експерта №125 від 09.08.2011 року; висновок судово-медичної експертизи №469/12 від 19.08.2012 року, - котрі не були відомі суду на час судового розгляду при постановленні вироку і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами, на думку прокурора, доводять незаконність вироку у зв`язку з істотним порушенням та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із аналогічною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року у справі №1-198/10, яким його засуджено за скоєння злочину, передбаченого ст. 122 ч. 2 КК України, просить вказаний вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

У своїй заяві ОСОБА_4 , який заперечив подію кримінального правопорушення та свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, зазначив, що в січні 2011 року йому стали відомі нові обставини лікування зубів ОСОБА_8 і їх справжній стан, який не був відомий суду і йому на час розгляду кримінальної справи. Наявність нововиявлених обставин, на думку заявника, підтверджується наступними доказами: експертизою №125 від 13.12.2011 року, проведеною Бюро судово-медичної експертизи ГУОЗ ЛОДА МОЗ України, записами з медичної карти 3-110; висновком експерта №469/12 від 08.05.2013 року, проведеним у ГБ СМЕ МОЗ України; випискою з медичної карти №54486 ЛОДСП від 02.10.2009 р. Таким чином ті обставини, що були встановлені 10.08.2009 року ОСОБА_8 згідно діагнозу лікарів ТП ЛШМД та висновку експерта №482/2009 від 22.09.2009 року, на думку заявника, є помилковими, а викладені обставини щодо хвороби та лікування зубів ОСОБА_8 існували на час розгляду справи, не були відомі суду і врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято. У зв`язку з наведеним заявник вважає, що мало місце штучне підроблення доказів, яке означає їхню завідому неправильність та розраховану на введення суду в оману.

Розгляд судом заяв прокурора та ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року у справі №1-198/10 відносно ОСОБА_4 , засудженого за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, проведено в порядку глави 34 КПК України 2012 року.

В судовому засіданні прокурор, засуджений, його захисник та законний представник підтримали заяву із викладених в ній мотивів.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, її інтереси в судовому засіданні представила адвокат ОСОБА_7 , яка заперечила проти заяв, покликаючись на те, що наведені заявниками обставини не є нововиявлені, а такі направлені на переоцінку доказів.

З метою усунення суперечностей і розбіжностей у доказах, роз`яснення (уточнення та доповнення) висновків експертів судом допитано експерта ОСОБА_9 , експерта ОСОБА_10 , а також свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Личаківського районного суду міста Львова від 29.06.2010 року у справі №1-198/10, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі; на підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки, з покладенням ряду обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Постановою судді Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 1.12.2010 року у справі №5-7678ск10 відмовлено засудженому ОСОБА_4 у витребуванні кримінальної справи щодо нього для її перевірки у касаційному порядку.

Відповідно до ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

На переконання суду, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами висновок судово-медичної експертизи №482/2009 від 22.09.2009 року та виписка №54486 з медичної карти ЛОДСП від 02.10.2009 року (вих. №784 від 26.11.2009 р.), оскільки такі були відомі судам першої й апеляційної інстанцій. Зазначений висновок належить до числа доказів, і в сукупності з іншими доводами, аргументами, сприяв висновкам суду, покладеним в основу вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року й ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року.

На підставі сукупності фактичних даних встановлено, що не можуть бути визнані нововиявленими обставинами покликання прокурора та сторони захисту на проведення стоматологічного лікування зубів потерпілої до події правопорушення, на відсутність штучних металокерамічних коронок у потерпілої на момент травми, адже вказані обставини були відомі судам першої та апеляційної інстанцій на час судового розгляду та при ухваленні судових рішень, а також як самі по собі, так і разом з іншими встановленими обставинами не доводять неправильності та не спростовують законності, обґрунтованості, вмотивованості та справедливості вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року, які прокурор та засуджений просять переглянути. Зокрема, у «Доповненні до апеляційної скарги» на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року, яке підписане засудженим ОСОБА_4 14.08.2010 року, він стверджував про те, що дільничий пояснив їм, що потерпіла показувала йому загострені кінці зубів на верхній щелепі, які готують під коронки чи місток.

Порушення кримінального та кримінального процесуального закону, а також помилки та упущення, за наявності яких судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, можуть вмотивовуватися нововиявленими обставинами, проте такі мають визначати сукупність достовірних даних, що вказують на незаконність, необґрунтованість чи невмотивованість судового рішення. Такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, неправильний переклад висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, завідомо неправильний висновок і пояснення судового експерта повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Поновленню справи за такими нововиявленими обставинами повинно передувати притягнення до кримінальної відповідальності й засудження осіб, винних у штучному створенні або підробленні доказів, у дачі свідомо неправдивих показань та ін. (свідка, потерпілого, експерта, перекладача тощо).

Прокурор та засуджений ОСОБА_4 покликаються на неправдиві покази потерпілої ОСОБА_8 та експерта ОСОБА_9 , проте вказані обставини не встановлені вироком суду; потерпіла ОСОБА_8 та судово-медичний експерт ОСОБА_9 не притягувалися до кримінальної відповідальності й не були засуджені як особи, винні у дачі завідомо неправдивих показань.

Не можна вважати нововиявленими обставинами висновок експерта №125 від 13.12.2011 року та висновок судово-медичної експертизи №469/12 від 08.05.2013 року, на котрі посилаються прокурор та засуджений в обґрунтування поданих заяв, адже такі об`єктивно не існували на момент вирішення кримінальної справи.

Як роз`яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами, внесеними постановою Пленуму ВСУ№15від 25.05.1998), не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи тощо. Згідно ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з ним повинна бути мотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Всебічне, повне й неупереджене встановлення всіх обставин кримінального провадження визначило дослідження висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №125 від 13.12.2011 року судово-медичної експертної комісії Бюро СМЕ ГУОЗ ЛОДА та висновку експерта /експертиза за матеріалами справи/ №469/12 від 08.05.2013 року судово-медичної експертної комісії ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України», - при перевірці й оцінці котрих суд вбачає: недодержання вимог законодавства при призначенні та проведенні експертиз; недостатність поданих експертам об`єктів для дослідження, відтак, недостатність відомостей, на підставі яких готувалися висновки, неправильність представлених експертам вихідних даних; неповноту проведених експертами досліджень, неповноту відповідей на порушені питання та їх невідповідність іншим фактичним даним; неузгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертиз; необґрунтованість експертних висновків та їх неузгодженість з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами (п. 17 Постанови ПВСУ від 30.05.1997 року №8). Таким чином, неправильна експертна інтерпретація встановлених експертами ознак, явно недостатніх для висновків, визначила недостовірність зазначених висновків. Підсумки вказаних висновків є неповними та не досить ясними, науково необґрунтованими та такими, що не базуються на більшості фактичних об`єктивних даних медичної документації й суперечать матеріалам кримінального провадження. Повторні комісійні судово-медичні експертизи були проведені у Бюро СМЕ ГУОЗ ЛОДА та ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України» без огляду/обстеження потерпілої ОСОБА_8 , без опитування обстежуваної зі збиранням анамнезу, без отримання пояснень від обстежуваної для визначення їх відповідності чи невідповідності об`єктивним даним, без з`ясування скарг обстежуваної у зв`язку з тілесними пошкодженнями та обставин заподіяння тілесних ушкоджень, із приводу яких здійснювалася експертиза, - із чого слідує порушення п.п. 4.1, 4.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», п. 18 «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, ст. 4. Закону України «Про судову експертизу». Суд наголошує, що матеріали кримінальної справи, які були об`єктом дослідження, повинні були охоплювати оригінали всіх медичних документів, що належали до факту розслідування, зокрема, і медичну карту амбулаторного хворого (історію хвороби), що містить вичерпні дані медичного характеру (відомості про скарги пацієнта, перенесені хвороби, діагноз, у котрому за наявності таких основне загальне захворювання, основне стоматологічне захворювання, окреме стоматологічне захворювання, котрі враховуються при складанні плану лікування; у щоденнику вказані лікувальні процедури) та належить до основних документів, які визначають характер наданої пацієнту медичної допомоги. Проте було порушено вимоги п.п. 4.1, 4.3, 4.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», оскільки експертним комісіям для проведення повторних експертиз за матеріалами справи слідством не було представлено історії хвороби та індивідуальної карти амбулаторного хворого, медичних документів, у яких спеціалістами, які особисто обстежували потерпілу, вичерпно відображені відомості про характер ушкоджень, зокрема, «Медичної карти стоматологічного хворого» №1243 2009 р. Львівської обласної державної стоматологічної поліклініки, із якої вбачається обстеження потерпілої ОСОБА_8 11.08.2009 р. (на другу добу після подій 10.08.2009 року) лікарем стоматологом-хірургом ОСОБА_11 , який встановив діагноз: травматичний злам коронок 1,2,3,4,5-го зубів справа та 1,2,3-го зубів зліва верхньої щелепи, корені яких на рівні ясен, переломи коронок зубів у зоні дентину із відкриттям порожнини зубів, на рівні шийок зубів, таким чином підтвердивши діагноз щелепно-лицевого хірурга Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_14 , який особисто обстежував потерпілу ОСОБА_8 10.08.2009 року, - що в узгодженій та логічній сукупності визначає відсутність діагностичних помилок при проведенні первинної експертизи та спростовує безпідставні твердження із цього приводу, зазначені у висновку експерта №125.

Суд критично оцінює висновок експерта №125 від 13.12.2011 року, мотивація якого видається непереконливою, оскільки експертною комісією було прийнято до уваги дані 2-ох панорамних рентгенограм, що, між тим, не мають жодного маркування (на знімку не зазначено: установи проведення панорамної рентгенографії; прізвища й ініціалів пацієнта та його дати народження; дати проведення рентгенографії; номера панорамного знімку), а в матеріалах кримінального провадження відсутні дані із журналів запису рентгенологічних досліджень форми № 050/о ЛОДСП за 2008-2009 роки про обстеження ОСОБА_8 у квітні 2008 року та 21.07.2009 року, тобто відсутні дані про здійснення панорамної рентгенографії щелепно-лицевої ділянки ОСОБА_8 та виготовлення зазначених панорамних знімків (ортопантомограм) у квітні 2008 року і 21.07.2009 року. Також зазначеною експертною комісією було прийнято до уваги дані медичної картки №3-110 приватної стоматологічної клініки, однак, згідно запису цієї картки, «11.08.09р. Пацієнтка передзвонила попередила і не прийшла на прийом», окрім того, крім записів вказаної картки інших доказів відвідування лікаря зазначеної клініки (квитанцій про оплату, журналу реєстрації пацієнтів) суду не надано.

Досліджені судом висновки судово-медичної експертної комісії ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України» (висновок експерта №469/12) спростовують висновки експертної комісії Бюро СМЕ ГУОЗ ЛОДА (висновок експерта №125) про відсутність на момент вчинення злочину коронок власних 1,2,3,4,5-го зубів верхньої щелепи справа та 1,2,3-го зубів верхньої щелепи зліва у ОСОБА_8 через їх розрушення карієсним процесом, оскільки в дослідній частині протокольної частини та підсумках висновку експерта №469/12 вказано на наявність у потерпілої ОСОБА_8 коронок природних зубів (кукс) після зняття штучних металокерамічних коронок з метою планового лікування.

При цьому, із висновку експерта №469/12 слідує, що експертній комісії ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України» згідно представлених документів не вдалося встановити ступінь збереження правильної анатомічної форми та руйнування коронок природних зубів (кукс) після зняття металокерамічних коронок, стану в процесі проведеного лікування та на 10.08.09 р. Відтак, вбачається, що комісія ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України», з огляду на недостатність необхідного обсягу медичної документації та без обстеження потерпілої, керуючись п. 4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», утрималась від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень стосовно травми зубів.

Із наявних у матеріалах провадження медичних документів (зокрема, медичних карт стоматологічного хворого №1243 2009 р. та №54486 02.10.2009 р. ЛОДСП, а також протоколу допиту спеціаліста ОСОБА_14 від 22.08.2013 року та протоколу допиту експерта ОСОБА_9 від 26.08.2013 року, якй обстежували потерпілу особисто) випливає, що лікування із приводу карієсу 1,2,3,4,5-го зубів верхньої щелепи справа та 1,2,3-го зубів верхньої щелепи зліва ОСОБА_8 не проводилось, діагноз карієсу цих зубів не був встановлений.

Спеціалістом та експертом підтверджено, що лікування запалення прикореневої частини зуба можливе лише при наявності власних зубів, а також про наявність коронкової частини власних зубів (які є вище рівня десни), оскільки кожний зуб складається з коронки, що виступає над ясенною поверхнею, кореня, який заглиблений в лунку кістки, та шийки - звуженої частини між коронкою та коренем.

Аналіз об`єктивних судово-медичних даних, матеріалів кримінального провадження, медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , у тому числі первинної експертної документації, відомостей досліджень спеціалістів, які обстежували потерпілу особисто, фактичних даних у сукупності дає підстави для висновку, що потерпіла оглядалася різними лікарями, в різний період часу, і всі поставили єдиний діагноз: травматичний перелом (злам) коронок (клінічних коронок) восьми власних природних зубів верхньої щелепи.

Зокрема, згідно журналу №48 реєстрації хворих в МТП КМК ЛШМД» (запис під №9422) 10.08.2009 р. щодо особистого обстеження потерпілої ОСОБА_8 щелепно-лицевим хірургом КМКЛ ШМЖ ОСОБА_14 , протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 22.08.2013 року, медичної карти стоматологічного хворого №1243 2009 р. ЛОДСП щодо звернення ОСОБА_8 11.08.2009 р. (на другу добу після подій 10.08.2009 року), акту судово-медичного дослідження (обстеження) №411/2009 11.08.2009 року (на другу добу після подій 10.08.2009 року) ОСОБА_8 судово-медичним експертом ОСОБА_9 , протоколу допиту експерта ОСОБА_9 від 26.08.2013 року, висновку експерта №482/2009 від 22.09.2009 року, медичної карти стоматологічного хворого №54486 02.10.2009 р. ЛОДСП щодо обстеження ОСОБА_8 стоматологом-ортопедом, - слідує встановлення потерпілій єдиного діагнозу: травматичний перелом клінічних коронок природних 1,2,3,4,5-го зубів справа та 1,2,3-го зубів зліва верхньої щелепи (лінії переломів коронок зубів проходили в межах дентину, із розкриттям порожнини зуба, на рівні шийок; переломи зубів - повні; супроводжувалися набряком слизової ясен навколо ушкоджених зубів), утворився від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, міг бути спричинений 10.08.2009 року внаслідок удару тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею (кулаком) по обличчю відповідно проекції зубного ряду в ділянку верхньої губи («сильного удару кулаком ... по обличчю - прямого удару в ділянку носа-рота», відповідно до протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 03.09.2009 року), та, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, про що зазначено у вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року. Проходження курсу лікування зубів потерпілою до події правопорушення жодним чином не спростовує правильності встановленого їй лікарями діагнозу, що прирівнюється до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, покладені в основу вироку суду дані обстеження потерпілої спеціалістами та експертний висновок, - обґрунтовані та узгоджені з іншими матеріалами справи; підсумки експертизи, складені на підставі фактичних даних, отриманих у процесі проведення експертизи та експертного аналізу обставин справи, об`єктивно відповідають характеру, локалізації, властивостям, механізму виникнення, давності, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_8 .

Відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини жодна зі сторін процесу не повинна мати право вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р.; рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 р.).

Відтак, суд не вбачає юридичних фактів, які б знаходилися в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні і спростовували б їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності, а доводи, наведені у заявах прокурора та засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами, тобто обставинами, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, такі фактично стосуються лише незгоди з доказами, покладеними в основу вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року у справі № 1-198/10.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами та залишає заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 459, 466, 467 КПК України, -

у х в а л и в :

Заяву прокурора Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратури №1) та засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення - вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1