єдиний унікальний номер справи 274/3198/15-к
провадження №1-кп/0274/40/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, (зі слів) працює на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

15 серпня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на особливий період та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 100 від 15 серпня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду номера обслуги 2 протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї 2 протитанкового артилерійського дивізіону.
Згідно ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Диплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушшно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, молодший сержант ОСОБА_5 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
Реалізуючи задумане, 10 жовтня 2014 року, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) молодший сержант ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 67 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період без дозволу командування та інших поважних, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому до 03 лютого 2015 року проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував.
03 лютого 2015 року ОСОБА_5 повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.
В подальшому, 20 квітня 2015 року, військовослужбовець військової НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) молодший сержант ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 67 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, повторно, в умовах особливого періоду, без дозволу у командування та інших поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності та самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 14 травня 2015 року проводив час на власний розсуд.
14 травня 2015 року молодший сержант ОСОБА_5 повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю, щиро розкаявся. Суду повідомив, що все було так, як зазначено в обвинувальному акті.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад один місяць, та за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При визначенні покарання ОСОБА_5 , суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості, злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких.

Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, по місцю проходження служби характеризувався негативно, під час військової служби за медичною допомогою не звертася, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в Городнянському наркологічному кабінеті не стоїть, по медичну допомогу протягом жовтня листопада 2014 року в Городнянську центральну районну лікарню не звертався, під час судового розгляду оголошувався в розшук.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів суд визначає в порядку ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.

Враховуючи призначене покарання, відсутність клопотань, підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_5 в порядку ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1