Справа № 364/200/19
Провадження № 1-кс/364/91/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року смт. Володарка

Слідчий суддя Володарського районного суду Київської області, ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ст. 286 ч. 2, ст. 135 ч. 1 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся слідчий СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 з клопотанням, що погоджено з процесуальним керівником про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 16.02.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Відповідно до поданого клопотання, підставами звернення до суду стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що є тяжким злочином, за який передбачено покарання строком до восьми років позбавлення волі, ОСОБА_5 після скоєння інкримінованого йому злочину може переховуватися від органів досудового розслідування, так як має можливість залишити місце проживання, може знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення злочину, може впливати на свідків, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України та свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та захисник підозрюваного щодо обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, та захисник підозрюваного заявила клопотання про допит свідків.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, думку підозрюваного, захисника підозрюваного, покази свідків, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 179, 184 КПК України.

17.02.2019 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 був затриманий працівниками Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області на підставі ст. 208 КПК України.

18.02.2019 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Із повідомлення про підозру вбачається, що 15 лютого 2019 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ» модель «21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. 40-річчя Перемоги в напрямку вул. Першотравнева с. Логвин Володарського району Київської області навпроти території приватного домоволодіння № 18, в порушення вимог: п.п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (надалі ПДР України): «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі»; 2.9 а) ПДР України «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння»; п.п. 12.2 ПДР України «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги» і 12.3 ПДР України «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перебуваючи в лежачому положенні знаходився на проїзній частині та внаслідок отриманих травм загинув на місці, а водій ОСОБА_5 зник з місця пригоди.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №8 від 16.02.2019 року, виданого Тетіївським районним відділенням Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи ризик переховування в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинив загибель людини, максимальним покаранням, яке може бути призначене у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а відтак існують ризики, що останній зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Про наявність ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілих та свідків вказує також та обставина, що підозрюваний у цьому кримінальному провадженні знайомий з свідками та потерпілими, оскільки є односельцями, а отже існує велика вірогідність того, що останній може намагатись незаконно впливати на таких осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Захисник підозрюваного та підозрюваний просили суд обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, вказуючи, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підозрюваний вказував, що в умовах менш суворого запобіжного заходу він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що заперечує проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та просила суд не застосовувати вказаний запобіжний захід підозрюваному, оскільки тиску на неї ні психологічного ні морального характеру ні підозрюваний ні його родичі не чинили, а навпаки, підозрюваний розкаявся та просив вибачення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 вказав, що він є батьком підозрюваного ОСОБА_5 , вказував, що може забезпечувати сина матеріально та допомагати, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 вказала, що вона є дружиною

ОСОБА_5 , яка перебуває у декретній відпустці та перебуває на утриманні чоловіка, який працює неофіційно по встановленню супутникового телебачення. Про подію ДТП їй стало відомо зі слів дружини ОСОБА_12 , з якою перебуває в дружніх відносинах.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисника підозрюваного, підозрюваного, потерпілої, свідків, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000037 від 16.02.2019 року за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, враховуючи вищевикладене.

Посилання слідчого на ризики, зазначені у клопотанні є такими, що ґрунтуються лише на припущеннях та на момент розгляду даного клопотання не стверджується жодними допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено при розгляді клопотання, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за місцем проживає характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу, в тому числі і взяття під варту, необхідно враховувати наявність підстав, що обвинувачений буде ухилятися від слідства та суду, буде продовжувати злочинну діяльність, а також необхідно врахувати дані про особу, що обвинувачується, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, вид діяльності, місце проживання, тяжкість вчиненого злочину та інші обставини.

Слідчий суддя вважає, що обов`язок обґрунтування підстав застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту лежить на слідчому та прокуророві і не може бути лише формальним посиланням на це, без надання суду достатніх доказів по справі.

Як вказує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Смирнова проти Росії», якщо держава не наведе «відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку розгляду справи по суті».

Сама лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину не може бути безпосередньою підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу лише у вигляді взяття під варту.

Доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 буде ухилятися від слідства та суду та буде перешкоджати встановленню істини по справі, продовжувати свою злочинну діяльність, нічим не обґрунтовані і є передчасними, базуються виключно на підставі особистої думки та припущеннях слідчого.

Слідчим та прокурором до суду не подані дані щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Виходячи з викладеного вважаю за можливе, відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому відповідно до ст. 181 КПК України залишати житло цілодобово, що є цілком достатнім та відповідає тяжкості злочину у якому він підозрюється у висунутій підозрі.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Володарського відділу поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні № 0000037 від 16.02.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України відмовити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Логвин, Володарського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло будинок за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Ухвала слідчого судді діє до 19.04.2019 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на Володарський ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1