ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6225/18
Провадження № 1-в/210/17/19

"15" березня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника КВК №80 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні залу суду в м. Кривому Розі клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого: 13.03.2015 року вироком Нікопольським міським районним судом Дніпропетровської області за ст. 121 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 6 років. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпро, згідно ч. 5 ст. 72 КК України від 06.04.2016 року зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання 18.11.2014 року по день набрання вироком законної сили 13.04.2015 року,

щодо заміна не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини на більш м`яке покарання.
Прокурор, заперечував щодо задоволення клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, пославшись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Представник колонії підтримав клопотання засудженого про заміну невідбутої частини на більш м`яке покарання.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та зазначив, що необхідну частину покарання він відбув, а тому просив суд клопотання задовольнити.
Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши надані матеріали особової справи дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно до ч.3 ст.82 КК України, дійсно може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як слідує зі змісту кримінального закону та постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 № 17-Д-17, вбачається, що останній засуджений вироком Нікопольського міського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2015 року за ст. 121 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, як вбачається з вироку суду, засуджений ОСОБА_4 провину у вчиненому визнав у повному обсязі. (а.о.с. 13-14). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпро від 18.11.2014 року, зараховано згідно ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання 18.11.2014 року по день набрання вироком законної сили 13.04.2015 року. (а.о.с. 22)

Відповідно до характеристики, наданої начальником відділення СПС № 15 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , від 21.05.2018 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.11.2014 року. Під час утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі вимоги режиму утримування не порушував, стягненням не підлягав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. З 05.05.2015 року перебував в Дніпровській виправній колонії Дніпропетровської області № 89, характеризувався негативно, мав 3 (три) стягнення, які полягали у вилучені заборонених предметів та порушенні локалізації. Заохочень не мав. З 16.01.2017 року відбував міру кримінального покарання в УВП-4 міста Дніпро, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 19.01.2017 року по дату складення характеристики ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80», за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 3 рази. Стягнень не має. Працевлаштований при церкві колонії. До своїх обов`язків, які виконує вчасно, ставиться відповідально, проявляє ентузіазм та ініціативу при виконанні доручень, приймає виважені рішення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, а також залучається до участі у виховних заходах, які проводяться в установі, а саме: «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення» та приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Бере участь у роботі гуртка, що діє в установі, а саме «Веселі ноти» проявляє корисну активність в організації його роботи. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримує посилки, бандеролі в кількості 5 посилок, згідно вироку суду позову не має. Відповідно до норм ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України до засудженого не застосовувались у зв`язку із тим, що він є інвалідом. (а.о.с. 82)

Як вбачається з довідки складеної начальником відділення СПС № 15 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 від 21.05.2018 року про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_4 , останній має заохочення у вигляді подяки від 09.09.2017 року, 13.10.2017 року, та 11.01.2018 року за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст. 118 ч. 5 КВК України та зразкову поведінку, мав 3 стягнень, останнє у жовтні 2016 року, станом на час складення довідки вказані стягнення погашенні.

Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 072125, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.10.2016 року первинно встановлено другу групу інвалідності з 10 жовтня 2016 року за загальним захворюванням, інвалідність встановлено на строк до 01 листопада 2017 року, відомостей, про те що засуджений ОСОБА_4 звертався до медико-соціальною експертною комісією з питанням повторного огляду суду не надано.

Крім того, як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_4 , то останній залучався до роботи та був працевлаштований при церкві колонії та за сумлінну працю та дисципліну під час будівництва та благоустрою храму двічі був відзначений грамотою від 09.09.2017 року та 07.09.2018 року.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На час розгляду заяви вбачається, що станом на 15 березня 2019 року не відбута частина строку покарання засудженого ОСОБА_4 складає 1 рік 3 місяці 6 днів.
З матеріалів особової справи № 17-Д-17 вбачається, що хоча раніше засуджений притягувався дисциплінарної відповідальності, однак станом на час звернення до суду стягненні погашенні, останнє стягнення було накладено на засудженого, ще в 2016 році. По теперішній час порушень режиму утримання не допускав, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має сім заохочення.

Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_4 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він довів своє виправлення, відбув необхідну частину покарання, та має всі належні умови, передбаченні ст.82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим заяву засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 82 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Нікопольським міським районним судом Дніпропетровської області від 13.03.2015 року, більш м`яким у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 6 днів.
Запобіжний захід засудженому залишити утримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.57 КВК України, направити ОСОБА_4 до місця відбування призначеного покарання в порядку, визначеному для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.
Зарахувати час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими ст.72 КК України, один день утримання під вартою за два дні обмеження волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , якщо він, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст складено 19 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_1