Справа № 591/449/18
Провадження № 1-кп/591/130/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ПрАТ «Райз-Максимко» ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станова, Тростянецького р-ну, Сумської обл., українця, громадянина України, одруженого, працюючого головним ветеринарним лікарем Підліснівської філії ПрАТ «Райз-Максимко», з вищою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ст. 286 ч.2 КК України

в с т а н о в и в:

29.10.2017 року, близько 16 год. 53 хв., ОСОБА_9 , керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2121», н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Суми по вул. СКД в напрямку вул. Зеленко, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 25 по вул. СКД, при засліпленні світлом фар зустрічних автомобілів, знехтував мірами безпеки дорожнього руху, завчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив п.п. 18.1 та 19.3 Правил дорожнього руху України, порушення яких знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми, ЗЧМТ, забійної рани лівої лобної ділянки, ЗТГК, забою грудної клітки зліва, двобічний гідроторакс, закритий перелом лівої сідничної і лобкової кісток без зміщення, закритий багато уламковий перелом середньої третини лівої великогомілкової кістки із зміщенням, перелом діафізу верхньої третини малогомілкової кістки зліва та жирова емболія.

Свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, ОСОБА_9 в судовому засіданні визнав повністю та дав пояснення аналогічні вище викладеному, зокрема пояснив, що дійсно скоїв наїзд на пішохода при обставинах, зазначених в обвинуваченні, у вчиненому кається, частково ДТП трапилася внаслідок того, що зустрічний автомобіль світлом фар засліпив йому очі.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_9 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ст. 286 ч. 2 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні ОСОБА_9 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, за місцем проживання та роботи ОСОБА_9 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував завдані збитки, згідно висновку органу пробації його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, про що також зазначено у обвинувальному висновку, а також наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, позицію прокурора, який просив застосувати ст. 75 КК України, висновок органу пробації, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, необхідність використовувати посвідчення водія в своїй роботі та утримувати сім`ю, всі обставини справи, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних розмірах без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, на підставі пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того прокурор звернувся з позовом до ОСОБА_9 про стягнення з нього на користь Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації для перерахування Сумській обласній клінічній лікарні коштів в сумі 48227,86 грн. за витратами на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в Сумській обласній клінічній лікарні.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав, обвинувачений позов визнав та пояснив, що в рахунок відшкодування зазначеного позову вже сплатив 9843 грн., про що надав квитанцію.

Як встановлено в судовому засіданні внаслідок вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні Сумській обласній клінічній лікарні, вартість лікування становить 48227,86 грн., що підтверджується довідкою, обвинувачений позов визнав повністю, відшкодував за зазначеним позовом 9843 грн., що підтверджується квитанцією (т.1 а.п. 194) а тому, враховуючи вимоги ст. 1206 ЦК України, суд вважає, що позов прокурора підлягає задоволенню за виключенням вже відшкодованої суми.

Також потерпілий ОСОБА_10 заявив у кримінальному провадженні цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 , після неодноразового уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь 68 тис. грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди пов`язаної з витратами на лікування, 100 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 76500 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 позов підтримав.

Обвинувачений позов в частині стягнення матеріальної шкоди не визнав, вважає що позивач при зверненні з цією вимогою не дотримався вимог ст. 49 ЦПК України, моральну шкоду визнав в розмірі 20000 грн. та пояснив, що зазначену суму вже відшкодував потерпілому, заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу.

Як вбачається з первісного позову потерпілого (т.1 а.п. 30-33) ОСОБА_6 не заявляв до ОСОБА_9 будь-яких вимог майнового характеру, пов`язаних з витратами на лікування потерпілого, така вимога була заявлена до ПрАТ «Райз-Максимко». Зава про уточнення позовних вимог, де було зазначено про наявність позовних вимог до ОСОБА_9 про стягнення майнової шкоди у зв`язку відшкодуванням витрат на лікування потерпілого, була подана до суду після проведення підготовчого судового засідання. Також з уточненої позовної заяви та пояснень представника цивільного позивача вбачається, що в ході судового розгляду позивач не підтримав вимоги до ПрАТ «Райз-Максимко».

Відповідно п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому вказана вимога підлягає залишенню без розгляду.

Щодо стягнення моральної шкоди суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно була заподіяна моральна шкода, останній зазнав моральних страждань в зв`язку з ушкодженням здоров`я, з врахуванням всіх обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, становить 40000 грн. Обвинуваченим було відшкодовано потерпілому 20 тис. грн. в рахунок моральної шкоди, що підтверджується розпискою, а тому позов щодо стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 20 тис. грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд вважає необхідним зазначити наступне.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що особисто не витрачав кошти на оплату правової допомоги а кошти надавала його донька ОСОБА_11 .

За ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, несе потерпілий. ОСОБА_6 таких витрат не зазнав.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає відшкодування витрат на правову допомогу, понесених не потерпілим а іншою особою.

В зв`язку з викладеним підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 звільнити з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позов прокурора задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації для перерахування Сумській обласній клінічній лікарні 38384,86 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 .

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_6 в частині стягнення майнової шкоди 68 тис. грн. у зв`язку з витратами на лікування залишити без розгляду.

Речові докази після набрання вироком законної сили: диск з відеозаписом події ДТП зберігати в матеріалах провадження прокурора.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1