УХВАЛА
Іменем України

09 листопада 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянув клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобовязання стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіки Казахстан, українця, громадянина України, раніше не судимого, на утриманні не повнолітніх дітей не має, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

Військовою прокуратурою Житомирського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000260 за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

З клопотання вбачається, що 27 липня 2017 року солдата ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на контрактну військову службу та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де 27 липня 2017 солдат ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №29 (по стройовій частині) призначений на посаду старшого навідника другою гаубичної самохідно-артилерійської батареї першого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 10.01.2018 оголошене не було.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізовуючи задумане, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , 21 листопада 2017 року солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, не з`явився вчасно, о 08 год. 00 хв., без поважних причин на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 06 листопада 2018 року.

06 листопада 2018 року приблизно о 18 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , у супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , був доставлений до військової частини НОМЕР_1 , де поставлений на всі види забезпечення і продовжив виконання обов`язків військової служби.

За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомляв обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Таким чином солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутній на службі в період з 21 листопада 2017 року по 06 листопада 2018, в умовах особливого періоду.

08 листопада 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Оскільки дії ОСОБА_4 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, прокурор просив слідчого суддю обрати особистий захід у вигляді особистого зобовязання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний не заперечував стосовно обрання відносно нього запобіжного заходу у виді особистого зобовязання.

Слідчий суддя заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив клопотання та додані до нього матеріали і приходить до наступного висновку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення ОHara v. United Kingdom of 16 October 2001, п.34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведені як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 п. 1 (с) наявність не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, п. 45).

З клопотання та наданих пояснень у судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, під загрозою тяжкості покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вбачається наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обираючи щодо підозрюваного такий запобіжний захід як особисте зобов`язання, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не відлучався з місця дислокації, має молодий вік, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому вважає за можливе задовольнити клопотання та покласти на підозрюваного ряд обов`язків по забезпеченню виконання вказаної міри запобіжного заходу, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці з дня винесення даної ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 .

Роз"яснити, що у разі невиконання покладених судом обов`язків відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,. до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, ніж особисте зобов`язання, та на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Встановити строк дії ухвали - до 09 січня 2019 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1