Справа № 603/431/18
Провадження № 1-кп/603/61/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження 0000041, внесеного 12 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з освітою середньо-спеціальною, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у зазначеному кримінальному провадженні,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 12.03.2018 року приблизно о 10 год., перебуваючи неподалік с.Гончарівка Монастириського району Тернопільської області, в порушення вимог ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи в кварталі №75, виділ №4 природно-заповідного фонду України загальнозоологічного заказника місцевого значення «Криниця», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили вчинив самовільну рубку двох дерев породи граб діаметром 10 см., шести дерев породи граб діаметром 8 см., одного дерева породи граб діаметром 12 см.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.246 КК України, тобто незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду України загальнозоологічного заказника місцевого значення «Криниця».
Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода завдана на загальну суму 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень.
За даним фактом 12 березня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041.
25 червня 2018 року між начальником Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
За даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин за ч.1 ст.246 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на призначення вищевказаного покарання. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, визнав повністю, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості, вважаючи, що вона відповідає усім вимогам чинного законодавства.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, питання з приводу завданої матеріальної шкоди у загальній сумі 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень, буде вирішено у порядку цивільного судочинства.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 246 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 25 червня 2018 року між начальником Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , дії обвинуваченого за ч.1 ст.246 КК України кваліфіковані вірно, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
При затвердженні угоди про визнання винуватості суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, обставини, які пом`якшують покарання, якими є те, що він повністю визнав свою вину, у вчиненому щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, відсутність роботи, скрутне матеріальне становище, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 червня 2018 року між начальником Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 червня 2018 року покарання за ч.1 ст.246 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Головуючий суддя ОСОБА_1