Кримінальне провадження № 1-кп/760/1265/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісся, Камінь-Каширського р-ну, Волинської обл., громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

10.10.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 міс. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, 21.05.2018, перебуваючи на Центральному залізничному вокзалі станції Київ Пасажирський по пл. Вокзальна, 1 у м. Києві, познайомився з ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 покинули приміщення вокзалу і перебували біля спуску до камер схову вокзалу. В цей час ОСОБА_7 дістав гаманець, в якому знаходились гроші, пригостив ОСОБА_5 кавою. Побачивши гаманець з грошима, ОСОБА_5 , реалізуючи умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, приблизно о 22.35 год., вирвав з рук ОСОБА_7 гаманець останнього з грошима в сумах: 475 доларів США, що згідно курсу НБ України становить 12 420,28 грн.; 4800 грн., тим самим, повторно відкрито викрав чуже майном. Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 17220,28 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково і показав, що 21.05.2018, приблизно о 22 год., перебував на залізничному вокзалі м. Києва, де познайомився з ОСОБА_7 , з яким вийшли пити каву. Він побачив в руках ОСОБА_7 гаманець, який вихопив і втік. Відкривши гаманець, побачив гроші до 100 доларів США, купюрами 20 і 50 доларів, 200 грн., 20 грн., монети. Гаманець викинув, гроші витратив на власні потреби, потягом виїхав з м. Києва за місцем проживання. Через певний час повернувся до м. Києва, де на залізничному вокзалі був затриманий працівниками поліції.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його винуватість повність підтверджується зібраними у провадженні і дослідженими в суді доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 суду, що у травні 2018 він з дружиною і ОСОБА_8 , повертаючись з Параолімпійських змагань додому, до м. Слов`янську Донецької обл., перебували на залізничному вокзалі м. Києва, всі втрьох є особами з інвалідністю, перебували у візках. Біля кас до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_5 , розпочав розмову, в ході якої без дозволу заплатив за квиток на потяг. Він хотів повернути ОСОБА_5 гроші, проте останній відмовився, вказуючи на повагу до таких людей, як вони. ОСОБА_5 провів їх до залу відпочинку осіб з інвалідністю, залишився з ними, розповідав про своє життя, дав свій номер мобільного телефону. Він запропонував ОСОБА_5 випити кави, на що останній погодився. Залишивши приміщення вокзалу, біля кіоску він дістав свій гаманець, в якому були гроші 475 доларів США і 4 800 грн., і пригостив ОСОБА_5 кавою. В той час, коли він тримав гаманець у руках, ОСОБА_5 вирвав гаманець з його руки і втік по сходам, розуміючи, що він, Керничний, не зможе переслідувати. Його дружина телефонувала ОСОБА_5 для того, щоб повернути викрадене, на що останній не реагував.

Потерпілий просив суд призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі, вказуючи на обставини вчинення злочину відносно особи з інвалідністю, вважаючи, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Показаннями свідка ОСОБА_9 суду, що у травні 2018 вона, її чоловік ОСОБА_7 і ОСОБА_8 перебували на залізничному вокзалі м. Києва, повертались з Параолімпійських змагань додому, є особами з інвалідністю. Біля кас до них нав`язався раніше незнайомий ОСОБА_5 , який за невідомих причин придбав квиток на потягом для чоловіка. Вони хотіли повернути ОСОБА_5 гроші, проте, останній відмовився. Надалі, ОСОБА_5 пройшов за ними до кімнати відпочинку для осіб з інвалідністю, де розповідав про своє життя, намагаючись втертися у довіру. Надалі, ОСОБА_5 вийшов разом з чоловіком на вулицю. Невдовзі їй зателефонував чоловік і повідомив, що ОСОБА_5 вихопив його гаманець і втік по сходам. В гаманці, який мав при собі чоловік, були гроші: 475 доларів США, 4 800 грн., банківські картки, посвідчення водія. Вона телефонувала ОСОБА_5 , який попередньо залишив свій номер мобільного телефону, з приводу повернення викраденого.

Показаннями свідка ОСОБА_8 суду, що у травні 2018 вона разом з подружжям ОСОБА_10 повертались з ОСОБА_11 змагань додому до м. Слов`янську, на залізничному вокзалі м. Києва купували квитки на потяг. Біля кас до них підійшов ОСОБА_5 , який придбав білет ОСОБА_7 . Разом з ОСОБА_5 вони направились до кімнати для відпочинку осіб з інвалідністю, де ОСОБА_5 розповідав про своє життя. ОСОБА_7 і ОСОБА_5 направились покурити. За деякий час ОСОБА_7 зателефонував дружині, повідомив, що ОСОБА_5 його пограбував. Вони звернулись до працівників поліції.

Показання потерпілого і свідків обвинувачення є послідовними, не містять між собою суперечностей, а також повністю узгоджуються з доказами, наданими стороною обвинувачення.

Даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2018.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2018, у відповідності до яких потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 21.05.2018 на Центральному вокзалі станції Київ Пасажирський вчинила грабіж.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2018, у відповідності до яких свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 21.05.2018 біля спуску до камер схову Центрального залізничного вокзалу станції Київ Пасажирський забрала з рук особи з інвалідністю гаманець.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2018, у відповідності до яких свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 21.05.2018 на Центральному вокзалі станції Київ Пасажирський вчинила грабіж ОСОБА_7 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2018, у відповідності до яких свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 21.05.2018 на Центральному вокзалі станції Київ Пасажирський вчинила грабіж ОСОБА_7 .

Показання потерпілого і свідка ОСОБА_9 в частині сум відкрито викрадених грошових коштів, відповідають даним протоколу про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2018, а тому суд приймає їх до уваги, вважаючи показання такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено підстав для оговорення потерпілим і свідком обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про допустимість доказів у провадженні, суд враховує, що в ході судового розгляду сторони провадження не мали заперечень щодо досліджених доказів, тому суд приходить до висновку про належність і допустимість доказів у провадженні.

На переконання суду, обставини затримання обвинуваченого підлягають доказуванню в ході досудового розслідування за його зверненнями в порядку, передбаченому главою 19 КПК України.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки ОСОБА_5 відкрито викрав чуже майно (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, раніше судимого, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, є підозрюваним у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, у якому оголошений розшук, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем навчання, є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції.

Аналізуючи позицію обвинуваченого в суді, суд вважає, що у обвинуваченого відсутній щирий жаль і критичне ставлення до вчиненого, а тому судом не встановлено такої обставини, яка пом`якшує його покарання, як щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Крім того, суд враховує думку потерпілого ОСОБА_7 з приводу покарання для обвинуваченого.

За викладеним, суд призначає обвинуваченому покарання, яке вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений просив зарахувати у строк призначеного покарання строк тримання під вартою у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 186 КК України з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII.)

Оцінюючи наведені доводи обвинуваченого, суд дійшов наступних висновків.

З вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2017 вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, вчинений 21.06.2017.

Згідно п. 107 постанови Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладена в наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.»
Таким чином, враховуючи, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, вчинений ОСОБА_5 21.06.2017, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) до строку тримання ОСОБА_5 вартою у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 186 КК України.
Щодо клопотання обвинуваченого про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 слід зазначити, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вчинене ним 21.05.2018, тобто після набуття Законом України «Про амністію у 2016 році» чинності (07.09.2017), а тому, враховуючи порядок застосування амністії, встановлений цим Законом та Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 положення Закону про амністію не підлягають застосуванню у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слід зазначити, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2017 амністія до ОСОБА_5 не застосована, в ході звільнення від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням ОСОБА_5 до органу з питань пробації з відповідним клопотанням не звертався.

За викладеним, керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки сім місяців.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2017, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 12.10.2018, зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 21.06.2017 по 10.10.2017.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Соломянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуюча: