Справа № 495/5484/18
№ провадження 1-кс/495/5578/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру від 02.10.2018 року у кримінальному провадження №0001802

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою про скасування повідомлення про підозру від 02.10.2018 року у кримінальному провадження №0001802, якою просить:

- скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001802 від 02.10.2018 року, складеного та врученого старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2018 року за № №0001802.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - ОСОБА_7 .

Заявник вважає, що вказане повідомлення про підозру підлягає скасуванню з огляду на наступне: в ньому не вірно зазначену дату внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про злочин, невірно зазначено анкетні дані особи, якій оголошується підозра, зокрема, вказана адреса проживання не відповідає дійсності. Заявник вказує, що в порушення норм КПК України, повідомлення про підозру не містить відомостей щодо дати і часу його вручення ОСОБА_4 та вважає, що слідчим не виконані належним чином передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру та вручення йому цього повідомлення. Крім того, адвокат вважає, що повідомлення про підозру є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і матеріалам даного кримінального провадження.

За вказаних обставин, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із скаргою про скасування повідомлення про підозру від 02.10.2018 року у кримінальному провадження №0001802.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, пояснивши, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було складено та вручено відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі належних та допустимих доказів.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного правового висновку.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 9 КПК України задекларовано, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Повідомлення про підозру є процесуальною дією, спрямованою на реалізацію функцій та завдань досудового розслідування, що полягає у складенні повідомлення про підозру, вручені повідомлення про підозру особі, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а також роз`ясненні підозрюваному його прав та надання можливості їх втілення у рамках кримінального провадження.

При цьому, з моменту повідомлення про підозру особа піддається обмеженню у реалізації своїх прав та свобод, на захист яких і направленні завдання кримінального провадження, встановлені ст. 2 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За приписами ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Разом з тим, повідомлення про підозру є моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності, тобто початком нової стадії кримінального провадження, що визначено п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, наслідком чого є можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які пов`язанні із суттєвим обмеженням прав підозрюваного та початком притягнення його до кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, виходячи із норм Глави 22 КПК України, повідомлення про підозру полягає у складені слідчим або прокурором письмового повідомлення про підозру та безпосередньо його вручення особі.

Тобто, з даного випливає, що особа набуває процесуального статусу підозрюваного після вручення їй повідомлення про підозру.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 276 КПК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 42 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення.

Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ст. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу.

Між тим, норма ст. 135 КПК України визначає, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Системний аналіз положень ст. 135, ч. 8 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК України вказує на те, що не може вважатись повідомлення про підозру вручене у відповідності до приписів Глави 22 КПК України без його фактичного отримання підозрюваним або ж особами передбаченими ч. 2 ст. 135 КПК України, якою визначено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При цьому, належним підтвердженням отримання особою повідомлення про підозру та пам`ятки про процесуальні права є підпис особи про отримання, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі вказаних документів, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі вказаних документів або ознайомлення з її змістом, що узгоджується із нормою ч. 1 ст. 136 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001802 від 15.06.2018 poкy.

Заявник вважає, що вказане повідомлення про підозру підлягає скасуванню з огляду на те, що вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України, відбулось із грубим порушенням норм КПК, процедури та строків вручення, а саме повідомлення про підозру є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і матеріалам даного кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 05.10.2018 року слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 було запрошено до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2191 від 30.03.2012 року), для ознайомлення та вручення йому другого екземпляру повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України, зокрема, у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Крім того, повідомлення про підозру було надіслано слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 за останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судовим розглядом не здобуто доказів порушення ст.ст. 276, 277 КПК України, що слугувало б скасуванням повідомленої підозри ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованим, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, здобутими під час досудового розслідування.

Слідчий суддя констатує, що докази у даному випадку не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження підозрюваного ОСОБА_4 , але вони повинні бути достатніми, щоб виправдати розслідування щодо нього або висунення йому обвинувачення.

При цьому, суд вважає, що наведені органом досудового розслідування факти у повідомленні про підозру від 02.10.2018 року потенційно можуть переконати в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення за наведених обставин, оскільки вимога розумної підозри підтверджується наявністю сукупних доказів, які об`єктивно пов`язують дії ОСОБА_4 із наведеними в ній обставинами.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно повязують підозрюваного з певним злочином.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у ній [Рекомендація Rec (2004)61259].

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Абрамян проти Росії», відповідно до якої Суд зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, хоч основною статті 6 Конвенції стосовно розгляду кримінальних справ полягає в забезпеченні справедливого судового розгляду «судом», компетентним установити обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення», це не означає, що ця стаття не стосується досудового провадження, (ріш. у справі «Шабельник проти України», п. 52921). Таким чином, вимоги ст. 6 Конвенції можуть також бути застосованими ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (ріш. у справах «Imbrioscia v. Switzerlland» n.36922, «Яременко проти України», n. 85, «Шабельник проти України», n. 52, «Lisica v. Croatia», n. 47923).

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Статтею 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування можу бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 не було доведено наявності достатніх та обґрунтованих підстав вважати повідомлення слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_4 , безпідставним, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 8, 9, 24, 42, 110, 135, 136, 276-278, 303, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру від 02.10.2018 року у кримінальному провадження №0001802 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя