Справа № 154/1825/18 Провадження №11-кп/802/99/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2018 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Володимир-Волинський, Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Володимир-Волинського міського суду від 20.12.2016 за ч.2 ст.185 КК України до 2 роки позбавлення волі, звільнений 18.05.2018 по відбуттю строку покарання;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 19 червня 2018 року, тобто з моменту його затримання.
Вироком вирішено питання про судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 27.05.2018 близько 13 години (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи з дозволу та в присутності власника ОСОБА_10 , у квартирі АДРЕСА_2 , побачив в кухні на столі грошові кошти, та реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що вказані дії вчиняє у присутності власника грошових коштів ОСОБА_10 , який є особою похилого віку, розпочав відкрито їх викрадати, взявши гроші в руку. Потерпілий ОСОБА_10 , побачивши вказані злочинні дії, намагався перешкодити ОСОБА_8 у заволодінні грошовими коштами та вхопив його за руку, в якій вони знаходились. Однак ОСОБА_8 , з метою відкритого заволодіння грошовими коштами, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого і не спричинило тілесних ушкоджень, вирвав свою руку з руки потерпілого, а іншою рукою штовхнув його в тулуб, від чого потерпілий впав на підлогу, та, таким чином подолавши його опір, залишив приміщення квартири з викраденими грошовими коштами, чим повторно, відкрито, заволодів грошовими коштами в сумі 35 гривень, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені, оскільки він таємно викрав грошові кошти, при цьому фізичного насильства до потерпілого не застосовував. Зазначає, що будь-яких прямих доказів про вчинення ним грабежу в процесі кримінального провадження не здобуто, натомість в основу вироку покладені суперечливі докази. Просить вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186 на ст.185 КК України, призначивши відповідне покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційні скарги з викладених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_8 саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що дійсно за вказаних обставин місця та часу обвинувачений викрав грошові кошти, при цьому застосував до нього фізичне насильство.

Під час пред`явлення особи для впізнання, потерпілий ОСОБА_10 вказав саме на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила грабіж (а.к.п.39-42).

В апеляційного суду немає підстав вважати, що потерпілий оговорює обвинуваченого, не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі.

Окрім того, згідно протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.к.п.31), потерпілий чітко вказував про відкрите викрадення чужого майна.

Таким чином, доводи скарги обвинуваченого про те, що наведені докази, як можна зрозуміти зі змісту скарги, є неналежними, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість повністю відтворити подію вчиненого злочину та поза розумним сумнівом як прийти до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, так і спростовувати версію сторони захисту про відсутність відкритого викрадення чужого майна та застосування фізичного насильства.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до законного висновку, що ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2018 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді