УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 202/4404/17

провадження № 51-1622ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року.
встановив:
За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання за: ч.2 ст. 296 КК у виді позбавлення на строк 2 роки; п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 12 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_6 .
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 16 січня 2019 року залишив вирок місцевого суду без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по 16 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_4 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, в своїй касаційній скарзі ОСОБА_5 , вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, наводить доводи зі змісту яких убачається, що він не погоджується з наданою судами оцінкою доказам та заперечує правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, Верховний Суд відзначає, що доводи ОСОБА_5 щодо незаконності, на його думку, судових рішень, фактично стосуються судового розгляду у суді першої інстанції, при цьому доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду його касаційна скарга не містить, як не містить і доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги засудженого.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 без руху і встановити йому десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3