КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України

за участю: прокурора захисника підозрюваного (відеоконференцзв`язок) ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 березня 2019 року включно, з визначенням ОСОБА_6 застави у розмірі 261 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 501 381 (п`ятсот одна тисяча триста вісімдесят одна) гривня.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підори у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, визнав, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням його волі, зокрема домашній арешт, або визначити заставу в межах встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Щодо строку апеляційного оскарження, захисник зазначає, що станом на дату подання апеляційної скарги повний текст ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року підозрюваному, який тримається під вартою, не був вручений. Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді був пропущений з поважних причин.
Захисника в своїй апеляційній скарзі зазначає, що існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України органом досудового розслідування для застосування найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою не доведено, а отже слідчий суддя застосувавши цей запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не дотримався вказаних вище вимог закону.
Крім того, як зазначає апелянт, слідчий суддя районного суду, визначивши заставу у розмірі 261 розмірів мінімальної заробітної плати, не навів в своїй ухвалі жодної підстави, яку він вважає виключною, та яка б давала можливість слідчому судді вийти за межі вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначити такий розмір застави.
Сторона захисту вважає, що розмір застави не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 , та його майновому і сімейному стану.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що станом на дату подання апеляційної скарги повний текст ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року підозрюваному, який тримається під вартою не був вручений, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 13 січня 2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2018 року ОСОБА_6 , знаходячись в Куренівському парку за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 5, знайшов і тим самим без передбаченого законом дозволу придбав бойову гранату «Ф-1» з маркуванням «107 9-7 Т» з запалом типу УЗРГМ з маркуванням «167- 74УЗРГМ 583». Після чого, усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та його карність, не маючи дозволу на зазначені боєприпаси, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, ОСОБА_6 почав без передбаченого законом дозволу зберігати вказані боєприпаси у тільки йому відомому місці - в черевику в житловій кімнаті, за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав бойові припаси, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

10 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

11 січня 2019 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею в повному обсязі не дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюперевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосу3вання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що вірогідність причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапіпровадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжног заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя також врахував наявність ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення в справі «Харченко проти України») на тому, що п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення "законності". Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою. Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення особи свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має середню-спеціальну освіту, одружений, працює в ТОВ «Анетта» з 2015 року на посаді «кухар гарячих м`ясних страв», має позитивну характеристику з місця роботи , а також те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , переховувався від органів досудового розслідування та суду, перешкоджав кримінальному провадженню, зокрема здійснював незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчим суддею безпідставно застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке переконливе обґрунтування і в самому клопотанні, та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Як вважає колегія суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_6 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під, як така, що постановлена з порушенням вимогкримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 березня 2019 року включно, з визначенням ОСОБА_6 застави у розмірі 261 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 501 381 (п`ятсот одна тисяча триста вісімдесят одна) гривня скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти.
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою суду чи органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення згаданих обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України визначити до 09 березня 2019 року включно.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1120/2019
Категорія: ст. 181 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1