Справа № 308/2253/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/2253/16-к, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 02.12.2015 р. про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ужгородського району смт. Середнє, громадянина України, українця, одруженого, працюючого Агрофірма Леанка, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Ужгородського району, смт. Середнє, громадянина України, українця, неодруженого, працюючого ВУВКГ Водоканал, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_5
сторона захисту:
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
захисника обвинувачених ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
В ніч з 01.12.2015 р. на 02.12.2015 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою між собою , з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключів проникли до приміщення рибного цеху розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрали рибні продукти, а саме: скумбрія морожена 30 кілограм вартість якої складає 60 гривень за один кілограм, філе копченого оселедця 5 кілограм вартість якого складає 100 грн. за один кілограм, після чого втекли з місця вчинення злочину, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 2300 грн.
Таким чином, своїми умисними діями , які виразилися у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення в приміщення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що він працював неофіційно у ОСОБА_7 , коптив рибу. Взимку 2015 року , точної дати не пам`ятає за спливом часу, вночі разом з братом ОСОБА_4 проникли до приміщення рибного цеху , звідки викрали рибу , яку в подальшому з`їли.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що взимку 2015 року ,точної дати не пам`ятає за спливом часу, йому передзвонив його брат ОСОБА_3 , який запропонував викрасти з приміщення рибного цеху рибу. Нащо він погодився , і вони разом в нічний час доби проникли до приміщення рибного цеху, звідки викрали рибу , яку з`їли за місцем проживання.
В судові засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`являвся, надав на адресу суду заяву в якій просив розглянути кримінальне провадження у його відсутності. Враховуючи, що потерпілий не був свідком вказаних подій, суд, керуючись ст.325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачені не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують осіб обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення в приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення в приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
При призначенні обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченими своєї вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , судом згідно статті 67 КК не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинений умисно, з корисливих мотивів, та особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вперше притягаються до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебувають, за місцем проживання характеризуються позитивно та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинувачених без відбування ними призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до них положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням їм обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 ( три ) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 ( три ) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_4 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обирати.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:
DVD диск, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1