печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1445/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб марки TOYOTA, модель - LAND CRUISER, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , та ключі від замку запалення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно є предметом злочину. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005780 від 05.09.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2015 приблизно о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пров. Кутузова, 4, офіс №2, невстановлена особа намагалась шляхом обману та зловживання довірою заволодіти земельною ділянкою, яка належить гр. ОСОБА_4 .

Також 04.09.2018 року за адресою: м. Київ, пров. Кутузова, 4, офіс №2, невстановлена особа підробила від імені ОСОБА_4 доручення на автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 .

Крім того, в кінці 2015 року, невстановлена особа шляхом обману та зловживання довірою заволоділа транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 .

Допита в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснила, що з зими 2015 року її чоловік ОСОБА_5 став якось дивно себе поводити. У них почали відбуватись сімейні конфлікти. В травні 2015 року її чоловік взяв у неї в користування автомобіль «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак НОМЕР_5 , для ремонту разом з одним комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ. Через деякий час в них знову сталась сварка і вона пішла з будинку спільного мешкання, що у Київській області, а чоловік залишився в ньому. В будинку залишились документи, зокрема й на право власності на землю. Після цього її чоловік вже їх не телефонував і вони з ним не спілкувались. Це все зумовило її на думку про те, що їх шлюб розпадається. Саме тому вона вирішила виписати його з користувачів належним її на праві власності автомобілем. Так. 04.09.2015 вона звернулась до одного з ВРЕР м. Києва, що знаходиться на вул. Туполєва у м. Києві. Так вона дізналась про те, що належний їй автомобіль оформлений на іншу особу, а саме на ОСОБА_6 , який є зятем її чоловіка, хоча вона особисто дозвіл на відчуження даного автомобіля своєму чоловікові або іншій особі не надавала. Вона почала радитись зі своїм знайомим. Врешті їй порадили звернутись з цього приводу до правоохоронних органів.

Згідно облікових даних автоматизовано-інформаційної системи ДАІ м. Києва та Національної автоматизовано-інформаційної системи ДАІ МВС України станом на 25 вересня 2015 року з транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER 4.5, оранжевого кольору, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_6 , були проведені наступні реєстраційні операції:

- 21.08.2009 у ВРЕР ДАІ № 5 у м. Києві транспортний засіб було зареєстровано на громадянку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з видачею номерних знаків НОМЕР_7 та свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_8 ;

- 23.06.2015 в Центрі ДАІ м. Бровари Київської області на вищевказаний транспортний засіб було отримано дублікат свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_9 ;

- 10.07.2015 в Центрі ДАІ м. Березань, Баршивського, Згурівського та Яготинського районів Київської області транспортний засіб було перереєстровано на нового власника громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва про реєстрацію СТХ за № НОМЕР_10 ;

- 28.07.2015 в Центрі ДАІ № 1 м. Києва транспортний засіб було переєстровано на нового власника громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з видачею свідоцтва про реєстрації серії НОМЕР_11 ;

- 04.09.2015 в Центрі ДАІ м. Бровари Київської області транспортний засіб було перереєстровано на нового власника громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 з видачею номерних знаків НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_12 ;

- 09.09.2015 в Центрі ВВНТПРЕД ЦБДР та АС при МВС України громадянином ОСОБА_8 транспортний засіб було знято з обліку для реалізації з отриманням транзитних номерних знаків НОМЕР_13 .

Підставою для видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_9 стала довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 25.05.2015 (бланк серії НЕК за № 563893) відповідно до якої ОСОБА_4 ніби уповноважила гр. ОСОБА_10 бути уповноваженим представником в усіх організаціях, підприємствах, установах. незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, органах нотаріату, біржах, страхових компаніях, судових та правоохоронних органах з усіх питань, щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним її на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 , автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , а також пояснення гр. ОСОБА_10 про те, що він нібито втратив свідоцтво про реєстрацію на зазначений транспортний засіб при невідомих йому обставин.

Допитана додатково в якості потерпілого ОСОБА_4 заперечила факт уповноваження нотаріальною довіреністю громадянина ОСОБА_10 на володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним її на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 , автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 .

З огляду на викладене вище, орган досудового розслідування приходить до висновку, що дублікат свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_14 був отриманий невстановленою особою по вказаній вище підробленій довіреності, викладених даних у поясненні гр. ОСОБА_10 від 23.06.2015 про нібито втрату свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 з метою подальшого незаконного відчуження транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

23.10.2015 старшим слідчим СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 було винесено постанову про визнання речовим доказом транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER» оранжевого кольору, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_13 у кримінальному провадженні № 0005780.

В ході досудового розслідування встановлено, що існують обставини, які підтверджують, що не застування арешту майна на транспортний засіб марки TOYOTA. модель - LAND CRUISER, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , який зареєстрований за громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може призвести до приховування, або подальшого відчуження майна на користь третіх осіб.

Слідчий до судового засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005780 від 05.09.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України.

Так, в кінці 2015 року, невстановлена особа шляхом обману та зловживання довірою заволоділа транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 .

Допита в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснила, що з зими 2015 року її чоловік ОСОБА_5 став якось дивно себе поводити. У них почали відбуватись сімейні конфлікти. В травні 2015 року її чоловік взяв у неї в користування автомобіль «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак НОМЕР_5 , для ремонту разом з одним комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ. Через деякий час в них знову сталась сварка і вона пішла з будинку спільного мешкання, що у Київській області, а чоловік залишився в ньому. В будинку залишились документи, зокрема й на право власності на землю. Після цього її чоловік вже їх не телефонував і вони з ним не спілкувались. Це все зумовило її на думку про те, що їх шлюб розпадається. Саме тому вона вирішила виписати його з користувачів належним її на праві власності автомобілем. Так. 04.09.2015 вона звернулась до одного з ВРЕР м. Києва, що знаходиться на вул. Туполєва у м. Києві. Так вона дізналась про те, що належний їй автомобіль оформлений на іншу особу, а саме на ОСОБА_6 , який є зятем її чоловіка, хоча вона особисто дозвіл на відчуження даного автомобіля своєму чоловікові або іншій особі не надавала. Вона почала радитись зі своїм знайомим. Врешті їй порадили звернутись з цього приводу до правоохоронних органів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України майно, що набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

При цьому, як вбачається з свідоцтва про шлюб, виданого 18 березня 2011 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 14 липня 2001 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 260.

Оскільки транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 придбаний у шлюбі, а саме в 2009 році, то він належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, те, що вказане майно, а саме автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», оранжевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки право власності на нього у 2009 році зареєстроване за ОСОБА_4 та з урахуванням того, що прокурором у клопотанні не доведено яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає вказане майно, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання в зв`язку з його недоведеністю.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1