Номер справи137/1771/18
1-кп/137/164/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 того ж дня від отриманих тілесних ушкоджень померла під час надання медичної допомоги в Літинській ІДРЛ.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №806 від 23.09.2018 смерть ОСОБА_5 настала від сполучної травми тіла, що ускладнилася травматичним шоком. Вказані тілесні ушкодження являлися небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Між вказаною сполучною травмою тіла, що ускладнилася травматичним шоком та смертю ОСОБА_5 наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Водій ОСОБА_3 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 10.9 - Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення водієм ОСОБА_3 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_5 .
Своїми діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого. Із показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він вину в інкримінованому йому кримінального правопорушення визнає. Суду пояснив, що дійсно 05.09.2018 року приїхав на кінцеву зупинку в смт.Літин. Всі пасажири вийшли. Він деякий час сидів, заповнював папери. Після цього вирішив заднім ходом від`їхати від перехрестя в сторону заправки. Подивившись в зеркала заднього виду і нікого не побачивши, рушив з місця. В цей час побачив, що йому махає якась жінка з протилежної сторони дороги. Він зупинився, вийшов з автобуса і побачив, що під задньою частиною автобуса знаходиться жінка. Побачивши це він став надавати їй допомогу. Після чого приїхала швидка і її забрала. В скоєному розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просить судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинувачення ОСОБА_3 у його відсутність. Претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має. При винесенні вироку просить обвинуваченого суворо не карати та застосувати до нього мінімальне покарання.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину, його покази в судовому засіданні суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу обвинуваченого, який усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному, відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду.
До обставин згідно ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, надавав медичну допомогу потерпілому, відшкодував матеріальну та моральну шкоду.
Також судом враховано позицію потерпілого ОСОБА_6 , який просить призначити ОСОБА_3 найменшу міру покарання, оскільки шкода ним відшкодована та ніяких претензій ні морального, ні матеріального характеру він не має. При призначенні покарання враховано досудову доповідь органу пробації.
Враховуючи вищевкладене та конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, керуючись ст.50, 65 КК України суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України. звільнивши його від призначеного покарання з іспитовим строком.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 працює водієм і це є його основним видом заробітку, та враховуючи, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина, тому суд вважає необхідним не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України підлягають до стягнення.
Речовий доказ СД-диск необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження. Керуючись ст.ст. 50,65, 67, 100, 124, 349, 374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обмеження визначені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2002,00 гривень за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи.
Речовий доказ СД-диск залишити при матеріалах кримінального провадження. Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області. Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги. Копії вироку вручити сторонам кримінального провадження .
Суддя: ОСОБА_1