Справа № 202/1553/19
Провадження № 1-кс/202/3334/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

7 травня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання, яке подане адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000385 від 11 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 звернулася в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року по справі №200/8767/16-к, посилаючись на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000385 від 11.05.2016 року, яке розпочате за заявою ОСОБА_5 . У рамках даного кримінального провадження ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою для накладення арешту стало те, що 16.12.2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі неправомірних документів, наданих ОСОБА_7 , а саме додаткового рішення суду по справі № 200/7604/15-ц від 21.05.2015 року зареєстрував право власності за вказаною особою. В подальшому 16.12.2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 оформив договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_8 .
Вказує, що з 2008 року ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_9 однією сім`єю в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , якою ОСОБА_9 та її матір користувалися на підставі ордеру № 1389 від 24 вересня 1963 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. 7 квітня 2009 року ОСОБА_5 було зареєстровано за вказаною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір ОСОБА_9 - ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 .
Після поховання ОСОБА_9 . ОСОБА_5 став проживати у вказаній квартирі. Станом на 2015 рік ОСОБА_5 був єдиною зареєстрованою у квартирі особою.
Однак 16 грудня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено письмовий договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у справі № 804/747/16 за позовом ОСОБА_5 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12558380 від 16.12.2015 року, яким було визнано право власності за ОСОБА_7 на вищевказану квартиру.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року по справі №202/3335/16-ц встановлено факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 2008 року по день смерті ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, рішенням Індустріального районного суду від 26 квітня 2017 року у справі №202/576/16-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16.12.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 878; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 22.03.2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим № 328; скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , витребувано квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .
Отже, вважає, що на сьогодні потреба у подальшому арешті квартири АДРЕСА_1 відпала, накладені обмеження позбавляють його можливості реалізувати свої права на вказану квартиру, в тому числі право на приватизацію квартири.
В судове засідання ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_4 жодного разу не з`явилися, у зв`язку з чим клопотання розглянуто в їх відсутність.
Слідчий ОСОБА_13 у судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, квартира, на яку накладено арешт належить територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 не є власником, у зв`язку з наявною реєстрацією місця проживання має право користування вказаною квартирою. Вважав, що накладеним арештом права ОСОБА_5 не обмежуються. Просив у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши слідчого, вивчивши клопотання, а також безпосередньо дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000358 від 11.05.2016 року, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000358 від 11.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Як вбачаться з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, невстановлені особи надали приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу неправомірні документи, на підставі яких було змінено право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 травня 2019 року за клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з положеннями статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому норми частини другої статті 173 КПК зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В своєму клопотанні про скасування арешту адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що на сьогодні потреба в арешті квартири АДРЕСА_1 відпала, оскільки рішенням Індустріального районного суду від 26 квітня 2017 року визнано недійсними договори купівлі-продажу вказаної квартири, укладені 16.12.2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також 22.03.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , витребувано дане житло з незаконного володіння ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а арештом цього майна обмежуються права ОСОБА_5 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , зокрема на приватизацією цієї квартири.

Між тим, будь-яких даних та доказів, що накладеним арештом обмежуються права ОСОБА_5 на користування квартирою АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності, матеріали клопотання не містять.

Докази того, що накладений на квартиру арешт перешкоджає приватизації цього житла клопотання не містить.

Слідчий суддя враховує, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування по якому не завершено, будь-які дані, що накладеним арештом обмежуються права ОСОБА_5 , відсутні, останньому не заборонено користування квартирою.

Отже, необхідність скасування арешту заявником не доведена.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року на квартиру АДРЕСА_1 , відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 14-00 годині 11 травня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1