ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/852/18 Справа № 202/5426/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши 21 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000852 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 121 КК України, відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
Заобвинувальним актом, органами досудового розслідування ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повернув прокурору для усунення недоліків.
В обґрунтування ухвали суд вказав, що досліджуваний обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження не були відкриті потерпілому та його представнику у визначений законом строк, обвинувальний акт не містить формування висунутого йому обвинувачення, а викладені лише обставини які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація. Також, судом звернуто увагу, що зазначені у обвинувальному акті тілесні ушкодження не відповідають тим тілесним ушкодженням, які були виявлені під час судово-медичного дослідження потерпілого ОСОБА_10 .
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та повернути обвинувальний акт з додатками до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК Укарїни.

В обґрунтування вказав, що ухвала суду містить істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд вийшов за межі оцінки обвинувального акту та фактично вдався до оцінки змісту викладених обставин, що мають вирішуватися під час судового розгляду.

Також вказав, що обвинувальний акт містить всі відомості про виклад фактичних обставин кримінального провадження, фабула обвинувачення конкретизована та не має жодних порушень прав обвинуваченого.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, думку адвоката та потерпілого, які заперечували проти скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також анкетні відомості кожного потерпілого.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.
Відповідно до положень п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 року у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: фактичні обставини кримінального правопорушення; правову кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Колегія суддів не погоджується з доводами в апеляції прокурора, що суд при постановлені оскаржуваної ухвали вдався в оцінку доказів, оскільки такі ствердження не відповідають дійсності.
Так, аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_9 дає підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, оскільки за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 121 КК України, зазначеної в обвинувальному акті, ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння. Однак, правова кваліфікація за ч. 1 ст. 121 КК України у відповідності до чинного КК України має наступний зміст: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Тобто, пред`явлене обвинувачення суперечить диспозиції інкримінованої статті.
Тобто, за суперечливими обставинами даного обвинувального акту є незрозумілим в чому саме конкретно обвинувачується ОСОБА_9 . Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, не узгоджується із правовою кваліфікацією та формулюванням обвинувачення, яке пред`явлене останньому.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт був затверджений прокурором 31.08.2018 року, коли і відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування закінчено досудове розслідування. Разом з тим, потерпілому ОСОБА_11 та його представнику не були відкриті матеріали досудового розслідування. Окрім того, відповідно до протоколу матеріали відкриті потерпілому лише 06.09.2018 року, тобто вже після надходження до суду обвинувального акту, що є грубим порушенням прав потерпілих, які передбачені ст.46 КПК України. Крім того, вказані дії прокурора призвели до порушення норми ст. 293 КПК України, яка є імперативною з приводу переліку учасників кримінального провадження, яким прокурор зобов`язаний надати під розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.
Що стосується твердження суду першої інстанції, які встановлені з клопотання представника потерпілого, з приводу невідповідності зазначених тілесних ушкоджень в обвинувальному акті, тим тілесним ушкодженням, які були виявлені під час судово-медичного дослідження потерпілого ОСОБА_10 , то суд апеляційної інстанції вважає їх передчасними, оскільки вказані обставини досліджуються і з`ясовуються на стадії розгляду справи по суті. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає доцільним щоб зазначені обставини були перевірені та, за їх наявності, були усунені прокурором під час приведення обвинувального акту у відповідність до вимог чинного КПК України. Оскільки неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, а також потерпілих на відновлення своїх порушених прав, та є перешкодою для повного а всебічного судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінальногопроцесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.

Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а наявність обставин, які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти судове рішення.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті з дотриманням прав обвинуваченого на адекватний захист, прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_9 , повернуто прокурору - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4