Провадження №1-кп/748/3/19
Єдиний унікальний № 748/187/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2019 року м. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області
у складі :
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001075 від 14.10.2013 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, українця, не одруженого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вищою освітою, пенсіонера по інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українки, громадянки України, уродженки с. Боромики Чернігівського району Чернігівської області, депутата Боромиківської сільської ради Чернігівського району VІІ скликання, працює на посаді секретаря Боромиківської сільської ради Чернігівського району, одружена, раніше не судима, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю:
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

потерпілого ОСОБА_17 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_18 , -

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 08 березня по 21 червня 2013 року, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді секретаря Боромиківської сільської ради Чернігівського району, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, умисно, використовуючи своє службове становище, діючи всупереч інтересам служби, перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому в Боромиківській сільській раді за адресою: вул. Музиченка, 17, с. Боромики, Чернігівська область Чернігівський район, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що останній не є заповідачем, за допомогою технічних засобів склала та видала завідомо неправдивий офіційний документ - заповіт про розпорядження на випадок смерті ОСОБА_19 всім належним йому майном, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей щодо дати складання заповіту, в якому ОСОБА_6 , не маючи на те законних повноважень, виконав від імені ОСОБА_19 напис «Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто ОСОБА_19 » та поставив підпис в графі «підпис спадкодавця» на користь ОСОБА_20 , який у подальшому ОСОБА_9 зареєструвала в Журналі для реєстрації нотаріальних дій за №35 від 07.12.2012 та Спадковому реєстрі за №54644145 від 21.06.2013.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 23 липня 2013 року, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді секретаря Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, умисно, використовуючи своє службове становище, діючи всупереч інтересам служби, перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому в Боромиківській сільській раді за адресою: вул. Музиченка, 17, с. Боромики, Чернігівська область Чернігівський район, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , усвідомлюючи що останній не є заповідачем, за допомогою технічних засобів склала та видала завідомо неправдивий офіційний документ - заповіт про розпорядження на випадок смерті ОСОБА_19 всім належним йому майном, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей щодо дати складання заповіту, в якому ОСОБА_6 , не маючи на те законних повноважень, виконав від імені ОСОБА_19 напис «Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто ОСОБА_19 » та поставив підпис в графі «підпис спадкодавця» на користь ОСОБА_21 , який в подальшому ОСОБА_9 зареєструвала в Журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 09 від 28.02.2013 та Спадковому реєстрі за № 54911498 від 21.08.2013.

Відповідно до обвинувального акту від 01.02.2016, ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ,3 ст. 358 КК України (а.п. 2-3 т. 1).
Відповідно до обвинувального акту від 22.02.2016, ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України (а.п. 123 т. 1).

16.05.2016 року прокурором Чернігівської місцевої прокуратуру ОСОБА_11 за погодженням із заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратуру ОСОБА_22 змінено обвинувачення ОСОБА_6 , і остаточно його дії кваліфіковані за ч. 2 ст.27 ч.1 ст. 366 КК України (а.п. 111 т. 1).
Ухвалою суду від 15.08.2016 року вказані справи були об`єднані в одне провадження (а.п. 119-120 т. 1).
Обвинувачена ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому їй діянні за ч. 1 ст. 366 КК України не визнала та показала, що ніякої змови у неї з обвинуваченим ОСОБА_6 не було, з ним раніше знайома не була, перший раз побачила його в суді після об`єднання кримінальних справ по їх обвинуваченню. Зазначила, що до її обов`язків як секретаря Боромиківської сільської ради входило вчинення нотаіральних дій. Не заперечувала, що нею було складено, посвідчено та зареєстровано в журналі для реєстрації нотаріальних дій та в Спадковому реєстрі два заповіти від імені ОСОБА_19 на користь ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Дані заповіти були нею складенні в проміжок часу два місяці. На даний час їй відомо, що вона посвідчувала заповіти не ОСОБА_19 , а іншої особи. Але на момент посвідчення заповіту вона була впевнена, що посвідчує заповіт саме ОСОБА_19 . При складанні заповіту нею перевірявся паспорт на ім`я ОСОБА_19 і сумніву, що перед нею був не Ізвеков, а інша особа, в неї не було. Перший раз до неї звернувся, як вона вважала ОСОБА_19 , у грудні 2012 року та спитав чи можна у них посвідчити заповіт особі, яка не проживає на території Боромиківськї сільської ради. Вона відповіла, що так. Той чоловік повідомив, що бажає скласти заповіт на ОСОБА_23 та надав їй паспорт на ім`я ОСОБА_19 . Вона на комп`ютері набрала текст заповіту, роздрукувала, він його прочитав, зробив напис, що заповіт ним прочитаний і підписаний, та поставив підпис. Також він поставив підпис і в журналі. Хто така ОСОБА_23 він не повідомляв і вона в нього не запитувала. Він лише повідомив, що в нього родичів не має, з майна має лише кімнату в гуртожитку. Через два місяці цей чоловік знову до неї приїхав і попросив скасувати заповіт на ОСОБА_23 , пояснивши, що передумав і хоче оформити заповіт на іншу особу ОСОБА_24 . Після того як вона склала заповіт на ОСОБА_24 , той чоловік з ним ознайомився, поставив свій підпис та зробив в ньому такий же напис як і впершому заповіті. Під час складання заповіту той чоловік телефонував ОСОБА_24 та уточнив дату її народження. Чи звіряла його особу з паспортом при посвідченні другого заповіту, вона не пам`ятає. Визнає свою вину в тому, що халатно віднеслась до своїх обов`язків при посвідченні цих двох заповітів.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому діянні за ч.2 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України не визнав та зазначив, що він ніякого відношенню до інкримінованих йому злочинів не має, до Боромиківської сільської ради з проханням посвідчити заповіти він ніколи не звертався, з обвинуваченою ОСОБА_25 та свідками ОСОБА_24 , ОСОБА_23 він раніше не спілкувався, перший раз побачив їх в суді під час розгляду даного кримінального провадження. Потерпілого ОСОБА_26 та свідка ОСОБА_27 він раніше не знав і з ними не спілкувався, жодних документів з МБТІ щодо майна сина потерпілого їм не передавав, поверненням їм спадкового майна не займався і ніякої їм допомоги з цього приводу також не надавав. Крім того у 2013 році у нього автомобіля не було.

Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що після смерті сина ОСОБА_19 йому стало відомо про наявність заповітів на користь ОСОБА_20 та ОСОБА_28 . Як згодом з"ясувалося ці заповіти були підроблені. При житті його син не говорив, що бажає скласти заповіт та, що бажає одружитися з ОСОБА_24 , на яку складено останній заповіт. Також йому нічого не відомо про те, що син зустрічався з ОСОБА_28 , син нічого про це не розповідав і з нею його не знайомив. З ОСОБА_28 він познайомився вже після смерті сина коли та повідомила про заповіт на її користь.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що потерпілий ОСОБА_17 її чоловік, з ним одружилася у 2013 році. Із сином потерпілого ОСОБА_30 вона спілкувалася лише по телефону. Після смерті ОСОБА_19 , який помер у 2013 році, вона допомагала потерпілому звернутися до Чернігівського відділу поліції, за адресою: вул. Шевченка,13 м. Чернігів, із заявою щодо неправомірних дій родичів колишньої дружини потерпілого, які після похорон ОСОБА_19 забрали всі документи та ключі від всього майна, що належало померлому, а саме від двох квартир, що знаходяться у м. Чернігові, по вул. Толстого та вул. Коцюбинського, від житлового будинку по вул. Суворова у м. Чернігові, нежитлового приміщення магазину по проспекту Перемоги та від автомобіля 2012 року випуску. Згодом всі матеріали по їх зверненню були переданні з Чернігівського відділу поліції до Дільничного опорного пункту поліції, що розташований по вул. Толстого,120 у м. Чернігові, де знаходився їх дільничний інспектор. В даному опорному пункті, працівник поліції, прізвище якого вона не пам"ятає, порадив звернутися до ОСОБА_6 , зазначивши, що він зможе вирішити їх проблему та повернути ключі від майна померлого сина потерпілого. Цей же працівник поліції організував їм зустріч із обвинуваченим ОСОБА_6 , з яким вони зустрілися на зупинці. При першій їх зустрічі, ОСОБА_6 передав їм копію скарги від родичів колишньої дружини потерпілого, які скаржилися на захисника, який захищав їх інтереси. При інших зустрічах з ОСОБА_6 , він їм передав список нерухомого майна померлого сина потерпілого. При одній із зустрічей, вона ОСОБА_6 віддала копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_19 . А коли обвинувачений ОСОБА_6 сказав, що за його допомогу потрібно буде сплатити 1% від всього майна, вони з потерпілим відмовилися від його послуг. Поновивши з потерпілим всі документи, вони звернулися до державного нотаріуса, де потерпілий мав намір подати заяву про прийняття спадщини після смерті сина. В державній нотаріальній конторі їм повідомили про наявність двох заповітів, які складені на користь незнайомих їм людей ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Засумнівавшись у дійсності заповітів, потерпілий, у вересні 2013 року звернувся до суду з позовом про оскарження останнього заповіту. Під час розгляду цивільної справи було проведено експертизу, якою встановлено, що останній заповіт підписано не ОСОБА_30 , тому заповіт, укладений на ім`я ОСОБА_21 визнано недійсним. Після встановлення даних фактів вони з потерпілим звернулися до правоохоронних органів. Також зазначила, що перед тим, як звернутися до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, вона та потерпілий спілкувалися з ОСОБА_20 , яка сказала, що про заповіт їй нічого не відомо, потім спілкувалися з ОСОБА_21 , яка повідомила, що буде приймати спадщину по заповіту. Під час спілкування з ОСОБА_9 , та не заперечувала, що оформляла та посвідчувала заповіти, за що отримала пляшку шампанського та коробку цукерок. Також ОСОБА_9 спочатку їм повідомила, що коли оформляла заповіти, паспорт їй не надавали, а коли потерпілий почав на її кричати, як вона могла так оформити заповіт, вона сказала, що оформляла заповіти по паспорту.

Свідок ОСОБА_31 , яка працює на посаді головного бухгалтера Боромиківської сільської ради, в судовому засіданні показала, що з обвинуваченою ОСОБА_9 у неї службові відносини, з обвинуваченим ОСОБА_6 вона не знайома, з приводу підроблення заповітів ОСОБА_19 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_32 , який працює на посаді сільського голови Боромиківської сільської ради показав, що з обвинуваченою ОСОБА_9 , яка працює на посаді секретаря сільської ради, у нього службові відносини, до її функціональних обов"язків відноситься вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів. З приводу підроблення заповітів йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_30 у неї були робочі відносини. Про те, що на неї ОСОБА_19 був складений заповіт на її користь їй нічого не відомо. Про наявність такого заповіту вона дізналася від ОСОБА_29 .

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показала, що її донька ОСОБА_34 зустрічалася з ОСОБА_30 3-4 роки до його смерті і вони збиралися одружитися, тому її донька не здивувалася, що на неї ОСОБА_35 склав заповіт. Про наявність заповіту дочка дізналася 23 чи 24 серпня, коли його отримала від нотаріуса через поштове відділення.

Допитана в судовому засіданні як свідок слідча ОСОБА_36 показала, що нею проводилося досудове розслідування по двум кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які обставини нею були встановленні вона вже не пам`ятає.

Відповідно до Витягів із Рішення першої сесії шостого скликання Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10 листопада 2010 року, обрано секретарем Боромиківської сільської ради ОСОБА_9 та доручено їй здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету сільської ради. Розпорядженням сільського голови ОСОБА_37 за №19 від 10 листопада 2010 року ОСОБА_9 призначено відповідальною за веденння нотаріальних дій у виконкомі Боромиківської сільської ради ( т.2 а.п.125,126,127).

Як вбачається із Витягу з Рішення №43 від 29 червня 2011 року " Про розподіл функціональних обов"язків між працівниками Боромиківської сільської ради", за секретарем сільської ради та виконавчого комітету були закріплені функцональні обов"язки, серед яких секретар сільської ради відповідає за вчинення нотаріальних дій ( т.2 а.п.128-129).

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат" та "Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування", затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 3306/5 від 11.11.2011 року, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій (п.1.2 розділ І). Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти (п.1.1 розділ ІІІ). Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування . В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України "Про нотаріат" (п.п.2.1, 2.3 розділ ІІ).

Стаття 43 Закону України "Про нотаріат" вимагає при вчиненні нотаріальних дій встановлювати особу громадянина, котрий особисто звернувся за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи вказаного громадянина. Не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

Пунктом 1.10. розділу ІІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування", затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 3306/5 від 11.11.2011 року, передбачено, що відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Таким чином ОСОБА_9 як секретар сільради виконувала, крім іншого, функції по вчиненню нотаріальних дій. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину, у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, як посвідчують заповіти. Отже, обвинувачена ОСОБА_9 мала відповідні повноваження на вчинення таких дій.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 не заперечувала факту посвідчення нею як секретарем сільради заповітів складених від імені ОСОБА_19 на користь ОСОБА_20 та на користь ОСОБА_21 , реєстрації даних заповітів в Журналі для реєстрації нотаріальних дій та в Спадковому реєстрі, зазначала, що відповідно до законодавства мала право на такі дії.

Згідно заповіту від 07 грудня 2012 року, посвідченого секретарем Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_9 , ОСОБА_19 усе своє майно, заповів ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В заповіті виконано напис кульковою ручкою: "Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто», в графі «Підпис» мається підпис біля якого кульковою ручкою зазначено « ОСОБА_19 » Крім цього в заповіті секретарем сільради ОСОБА_9 зазначено, що заповіт нею записаний зі слів заповідача ОСОБА_19 , до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_19 і власноручно підписаний ним у її присутності у 11 годин 45 хвилин. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Також мається запис про реєстрацію даного заповіту в реєстрі за №35 ( т.2 а.п.17).

Згідно заповіту від 28 лютого 2013 року, посвідченого секретарем Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_9 , ОСОБА_19 усе своє майно, заповів ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В заповіті виконано напис кульковою ручкою: "Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто», в графі «Підпис» мається підпис біля якого кульковою ручкою зазначено « ОСОБА_19 » В заповіті ОСОБА_9 зазначила, що заповіт записаний нею зі слів заповідача ОСОБА_19 , до підписання ним прочитаний уголос і власноручно підписаний ним у її присутності. Також зазначено, що особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Мається в заповіті запис про реєстрацію даного заповіту в реєстрі за №09 ( т.2 а.п.18).

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №26-30/15-24 від 12.02.2015 встановлено, що в заповітах від 07.12.2012 та 28.02.2013 рукописні записи «Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто ОСОБА_19 » та підписи від імені ОСОБА_19 виконано рукописним способом кульковою ручкою (ручками) без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Рукописні записи «Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто ОСОБА_19 » в заповітах від 07.12.2012 та 28.02.2013 виконані однією особою - ОСОБА_6 , зі зміною свого рукописного почерку з метою виконати записи від імені іншої особи. Підписи від імені ОСОБА_19 в заповітах від 07.12.2012 та від 28.02.2013 виконані однією особою, ймовірно ОСОБА_6 (т.2 а.п.27-35).

За результатами проведення судово-технічної експертизи документів, висновком експерта №4014/4015/15-24 від 13.01.2016, в заповіті від імені ОСОБА_19 від 07.12.2012, зареєстрованому в реєстрі за №35, та заповіті від імені ОСОБА_19 від 28.02.2013, зареєстрованому в реєстрі за № 09, послідовність виконання реквізитів документів, така:

-спочатку був виконаний текст, потім виконаний рукописний запис «Цей заповіт прочитаний мною в голос і підписаний особисто ОСОБА_19 »;

-спочатку був виконаний текст, потім виконаний підпис від імені ОСОБА_19 .

В заповіті від імені ОСОБА_19 від 07.12.2012, зареєстрованому в реєстрі за № 35 спочатку був виконаний текст, потім нанесений відтиск печатки від імені Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

В заповіті від імені ОСОБА_19 від 28.02.2013, зареєстрованому в реєстрі за № 09, спочатку був нанесений відтиск печатки від імені Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, а потім виконаний друкований текст документу, тобто для виготовлення цього документу був використаний аркуш паперу, який містив відтиск печатки від імені Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (т.2 а.п.43-50).

Як вбачається з висновку судового технічного дослідження документів №151 від 19.01.2016, відтиск печатки в заповіті від 07.12.2012 та в заповіті від 28.02.2013 нанесені печаткою Боромиківської сільської ради, експериментальні зразки якої надані для порівняльного дослідження. Відтиски круглої печатки у заповіті ОСОБА_19 від 07 грудня 2012 року та у заповіті ОСОБА_19 від 28 лютого 2013 року, нанесені одним кліше ( т.2 а.п.57-64).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 26 березня 2015 року та опису до нього, на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.03.2015, з приміщення Боромиківської сільської ради були вилучені: Реєстр для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Боромиківської сільської ради на 2013 рік; монітор «Samsung S20B300» з двома дротами живлення, принтер «Samsung ML 1866» з двома дротами живлення; системний блок з процесором АМД А4-330 АРИ з дротом живлення до нього. При ознайомленні зі змістом Реєстру реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Боромиківської сільської ради на 2013 рік встановлено, що на аркуші 2 мається запис нотаріальної дії №09 від 28.02.2013 « ОСОБА_19 АДРЕСА_4 ; НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 24.01.1998р. Заповіт Боромиківська сільська рада, сума держмита 0,85 грн» та підпис. Відповідно до розписки від 17.04.2015 принтер «Samsung ML 1866» було передано секретарю сільради ОСОБА_9 на відповідальне зберігання (т.2 а.п.19-22,23).

Згідно протоколу огляду речей від 15 вересня 2015 року, була оглянута книга реєстрації нотаріальних дій за 2012 рік Боромиківської сільської ради, яка 27.08.2015 була добровільно видана працівникам міліції ОСОБА_9 ( т.2 а.п.24-25). Під час огляду даної книги встановлено, що в книзі мається 36 реєстраційних записів. Під номером 35 зареєстровано заповіт на ім`я ОСОБА_19 від 07.12.2012, та в графі «підпис особи» мається підпис.

За результатами проведення почеркознавчої експертизи, висновком №82 від 22.01.2016 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_9 в заповітах від 07.12.2012 р. та від 28.02.2013 р. виконані ОСОБА_9 . Підпис від імені ОСОБА_17 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій на 2012 рік під № 35 у графі № 7 виконаний ОСОБА_9 ( т.2 а.п.68-76).

Відповідно до висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №475 від 30.06.2015, на жорсткому диску, який міститься в системному блоці «Bravo», який було вилучено з приміщення Боромиківської сільської ради 26.03.2015 при тимчасовому доступі до речей та документів, серед наявних файлів документів, що додаються до постанови не виявлено. Серед видалених файлів, а саме в томі (логічний диск) з серійним номером „8ЕА7-94С7" виявлено 1 файл (з сектора № 1386888, розмір сектору 512 байт), що відповідає документу, що додаються до постанови. Виявлений файл відповідає документу, що додавався до постанови, а саме документу який містить ключову послідовність: „Двадцять восьмого лютого дві тисячі тринадцятого року 12 годин 30 хвилин", „заповідаю ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_6 ", „Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_19 і власноручно підписаний ним у моїй присутності о 12 годині 30 хвилин", „Зареєстровано в реєстрі за № 09". Даний документ розміщується в виявленому видаленому файлі на сторінках 37 та 38. Експертом встановлена наступна мета інформація виявленого видаленого файлу:

- Дата створення змісту файлу - 23.07.2013 12:11;

- Дата останнього зберігання файлу 27.11.2013 10:38;

- Дата останнього роздрукування файлу 30.07.2014 8:35;

- Розмір файлу - 293376 байт;

- Хеш сума (MD 5) - 677C0831BD7921CF8862E618A4D3FAB8.

В даній експертизі при викладені обставин справи (з постанови про призначення судової експертизи) є посилання на висновок експерта №303 від 21.05.2015, в якому зазначено, що на жорсткому диску, який міститься в системному блоці «Bravo», який було надано на дослідження, серед наявних файлів документів, що додавались до постанови не було виявлено. Серед видалених файлів, виявлено 2 файли, що ймовірно відповідають документам, що додавались до постанови. Визначити шлях розташування, дату створення та зміни файлу не представилось можливим.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_38 , роз`яснив, що ним проводилися комп`ютерно-технічні експертизи № 303 від 21.05.2015 та №475 від 30.06.2015, жодних протиріч у відповідях дані експертизи не містять, зміст і суть відповідей у експертизі №475 не змінилася тільки розширилися і описана більш детально чим у експертизі №303 в зв`язку з тим, що слідчим на вирішення першої експертизи №303 було поставлено одне питання, а на вирішення другої експертизи №475 п`ять питань. На вирішення експертизи №475 слідчим було постановлено питання на відміну від експертизи №303, чи збереглися метадані виявлених файлів і за допомогою метаданих (метаінформації) при більш детальному дослідженні виявленого видаленого файлу ним було встановлено дату створення змісту файлу, дату останнього зберігання файлу, дату останнього роздрукування файлу.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.01.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2014, по цивільній справі №751/8926/13-ц (провадження №2/751/154/2014), заповіт від 28 лютого 2013 року, укладений від імені ОСОБА_19 на ім`я ОСОБА_21 , визнаний недійсним (том.3 а.п. 212-218).
Згідно отриманої інформації, що містилася в оператора мобільного зв`язку ТОВ « Астеліт» про дзвінки номера НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_20 та НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 , встановлено факт спілкування по телефону 12.08.2013 та 13.08.2013 ОСОБА_6 з ОСОБА_20 ( а.п.84-90).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.п.141 т.2).

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції повідомлено, що заявником ОСОБА_39 до відділу 15.03.2013 було здано паспорт померлого ОСОБА_19 ( а.п.116 т.2).

Відповідно до наданої Новозаводсським РВ в м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області інформації, на прізвище ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 видавався паспорт серії НОМЕР_2 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області від 24.01.1998, який знищено по акту №4 від 30.04.2013, в зв`язку з тим, що власник помер ІНФОРМАЦІЯ_9 а/з про смерть №739, паспорт надійшов з відділу РАЦС м. Чернігова в квітні 2013 року ( а.п.117 т.2).

Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної Другою чернігівською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_19 , до нотаріальної контори були подані заяви 02.04.2013 про прийняттям спадщини за законом батьком спадкодавця ОСОБА_17 , та 27.08.2013 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 28.02.2013 секретарем Боромиківської сільської ради ОСОБА_9 - ОСОБА_21 . В спадковій справі мається Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №36966145 від 25.03.2014 з якої вбачається, що заповіт від 07.12.2012 в Спадковому реєстрі №54644145 зареєстрований 21.06.2013, а заповіт від 28.02.2013 в Спадковому реєстрі №54911498 зареєстрований 21.08.2013 (а.п.142-180 т.2).
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, надані прокурором та долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими злочинів, інкримінованих їм стороною обвинувачення, а тому суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 не заперечувала факту посвідчення нею як секретарем сільради заповітів від 07.12.2012 та від 28.02.2013 складених від імені ОСОБА_19 на користь ОСОБА_20 та на користь ОСОБА_21 , а також факту здійснення нею реєстрації даних заповітів в Журналі для реєстрації нотаріальних дій та в Спадковому реєстрі.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №26-30/15-24 від 12.02.2015 встановлено, що в заповітах від 07.12.2012 та 28.02.2013 рукописні записи «Цей заповіт прочитаний мною вголос і підписаний особисто ОСОБА_19 », а також підписи від імені ОСОБА_19 виконані ОСОБА_6 .

Підпис від імені ОСОБА_17 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій на 2012 рік під № 35 у графі № 7 виконаний ОСОБА_9 (висновок експерта №82 від 22.01.2016).

Висновком експерта №4014/4015/15-24 від 13.01.2016 встановлено в заповітах від 07.12.2012 та від 28.03.2013, спочатку виконано друкований текст, потім виконаний рукописний запис «Цей заповіт прочитаний мною в голос і підписаний особисто ОСОБА_19 ».

Таким чином, вказані висновки експертів доводять, що спочатку обвинуваченою ОСОБА_9 виконано друкований текст заповітів, після чого обвинуваченим ОСОБА_6 виконано в заповітах рукописний запис «Цей заповіт прочитаний мною в голос і підписаний особисто ОСОБА_19 » та поставлено підпис в заповітах від імені Ізвекова. Крім того висновком експерта №4014/4015/15-24 від 13.01.2016 встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 від імені ОСОБА_17 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій на 2012 рік поставила свій підпис.

Зазначені докази свідчать, що обвинуваченні ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були співвиконавцями, діяли спільно, їх дії були узгодженими, кожний з них у свою чергу виконував свою роль, усвідомлюючи характер дій один одного, у них був єдиний намір вчинити один і той самий злочин. Оскільки ОСОБА_9 діяла як службова особа, а ОСОБА_6 як приватна особа, то їх дії правильно кваліфіковані, ОСОБА_9 за ч.1 ст.366 КК України, а ОСОБА_6 - за ч.2 ст.27 ч.1 ст.366 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, твердження обвинувачених про те, що вони раніше не були знайомі, що зустрілися перший раз при розгляді даної справи спростовуються переліченими вище доказами.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_29 у судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, такими, що підтверджують вину обвинувачених у вчиненні вищеописаних кримінальних правопорушень, так як показання ОСОБА_29 є послідовними, узгоджуються з іншими вищевказаними доказами, в тому числі і об`єктивними. Підстав у ОСОБА_29 обмовляти обвинувачених судом не встановлено.
З показів свідка ОСОБА_29 вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 від неї з потерпілим стало відомо про смерть сина потерпілого, про відсутність інших спадкоємців, крім потерпілого ОСОБА_17 , якому на той час виповнилося 83 роки, і який був самотній, не мав нікого з рідних, мав проблеми зі здоров`ям, також стало відомо про наявність спадкового майна у померлого ОСОБА_19 . Отже про дані обставини ОСОБА_6 дізнався вже після смерті ОСОБА_19 , тобто після ІНФОРМАЦІЯ_9 . Досліджена судом Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №36966145 від 25.03.2014, свідчить, що обвинувачена ОСОБА_9 зареєструвала в Спадковому реєстрі заповіт від 07.12.2012 - 21.06.2013. Таким чином суд вважає встановленим, що підроблення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 першого заповіту було здійснено в період з 08.03.2013 по 21.06.2013. Висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи №475 від 30.06.2015 доводить, що підроблення другого заповіту відбулося 23.07.2013.

Отже, доводи захисника ОСОБА_16 щодо не встановлення дати вчинення кримінальних правопорушень є безпідставні.

Також суд не може погодитися з доводами захисника ОСОБА_16 про недоведеність суб`єктивної сторони злочинів, оскільки вносячи у заповіти відомості у відсутності заповідача, ОСОБА_6 , а так само і ОСОБА_9 не могли не усвідомлювати неправдивий характер своїх дій. При цьому їх мотиви та цілі такого підроблення можуть бути різними і на кваліфікацію злочину не впливають.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він зі свідком ОСОБА_20 , на яку був складений перший заповіт, не знайомий і не спілкувався спростовуються інформацією, що містилася в оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт» якими встановлено факт спілкування по телефону 12.08.2013 та 13.08.2013 ОСОБА_6 з ОСОБА_20 .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він зі свідком ОСОБА_21 , на яку був складений другий заповіт, раніше не спілкувався спростовується показами обвинуваченої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні повідомила, що під час складання другого заповіту «заповідач» телефонував до ОСОБА_21 та уточняв дату її народження.
Доводи захисника ОСОБА_16 , що зміна обвинувачення під час судового розгляду позбавила можливості ОСОБА_6 здійснювати свій захист під час досудового слідства, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення в суді. До того ж, обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику судом надавалося достатньо часу щоб підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.
Не визнання вини обвинуваченими в скоєнні інкримінованих їм злочинів, суд розцінює як версію захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Щодо допиту свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , на яких наполягала сторона захисту, то суд сприяв в їх допиті та виклику шляхом неодноразового направлення відповідних повісток та винесення ухвал про привід. У відповідності до ч.2 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про такий виклик.
Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 як службової особи у службовому підробленні, тобто у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них завідомо неправдивих відомостей, що передбачено ч.1 ст.366 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_6 у співучасті зі службовою особою в службовому підробленні, тобто у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них завідомо неправдивих відомостей, і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч.1 ст.366 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_9 встановлено, що вона раніше не судима, не притягувалася до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, є депутатом сільської ради.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, наказом №249 від 24.11.2011 з 30.11.2011 був звільнений у відставку через хворобу з посади старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новозаводського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС, отримує пенсію по інвалідності, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_47 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформація про притягнення до адміністративної відповідальності відсутня.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_50 , судом не встановлено.
Суд не може визнати як пом`якшуючу обставину ОСОБА_9 , зазначену в обвинувальному акті щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_9 припускає критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, а також, що вона добровільно в якійсь формі своїми активними діями надавала допомогу органам слідства чи суду в з`ясуванні обставин вчинення злочину.

Згідно ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_50 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_50 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані, що характеризують їх особу відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів призначити їм покарання у виді штрафу в межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинені злочини.
Згідно роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.
Це покарання призначається в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) КК, за якою підсудний визнаний винним, а якщо воно нею не передбачене, - в межах, установлених ст. 55 КК.
Водночас, згідно Постанови, якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.
Таким чином, до обвинуваченої ОСОБА_9 слід застосувати в межах встановлених ч.1 ст.366 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах місцевого самоврядування, що є обов`язковим при призначенні покарання за даним видом злочину.
Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, згідно ст.55 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовується, оскільки, відповідно до інкримінованих йому злочинів, він посадовою особою не являється, відповідні посади не обіймає і діяльністю не займається.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вчинили у період з 08.03.2013 по 21.06.2013 та 23.07.2013, відповідно.

З моменту вчинення зазначених кримінальних правопорушень минули строки, визначені ст. 49 КК України.

Враховуючи позицію ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щодо інкримінованих їм кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони своєї вини не визнавали та, зважаючи на положення ч. 5 ст. 74 КК України, вони підлягає звільненню від покарання.

Заявлений по справі потерпілим ОСОБА_17 цивільний позов про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 в сумі 300 000,00 грн підлягає задоволенню частково. Враховуючи глибину душевних страждань, обставини заподіяння шкоди, зусилля та тривалий час, які необхідно було прикласти для відновлення порушених прав на майно, керуючись принципами розумності та справедливості, суд оцінює завдану потерпілому моральну шкоду неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_6 на суму 10 000 грн.
Заявлений по справі потерпілим ОСОБА_17 цивільний позов про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_9 в сумі 300 000,00 грн підлягає задоволенню частково. Враховуючи глибину душевних страждань, обставини заподіяння шкоди, зусилля та тривалий час, які необхідно було прикласти для відновлення порушених прав на майно, керуючись принципами розумності та справедливості, суд оцінює завдану потерпілому моральну шкоду неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_9 на суму 10 000 грн.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів в сумі 8293,74 грн підлягають стягненню з обвинувачених, відповідно до ст. 124 КПК України, в дольовому порядку, тобто з кожного по 4146,87 грн.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.27 ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 ( чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.27 ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 ( чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на три роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 звільнити від призначеного основного та додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4146 грн 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4146 грн 87 коп.

Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_17 10 000 грн моральної шкоди, завданої злочином.
Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_17 10 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.
Речові докази:
- зошит в м`якій палітурці жовтого кольору з написом кульковою синьою ручкою: «Зошит для практичних робіт із загальної психології ОСОБА_34 12 група», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області - повернути за належністю;

- монітор марки «Sаmsung», реєстр для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Боромиківська сільська рада на 2013 рік, книга для реєстрації нотаріальних дій, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області -повернути за належністю;
- принтер «Sаmsung МL-1866», який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_9 , повернути за належністю;

- заповіти від 28 лютого 2013 року та 07 грудня 2012 року, два електронні носії (диски), пакет з експертними зразками до висновку експерта № 151, пакет з експертними зразками до висновку експерта № 82, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1