ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000295 за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадження досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області юриста 1 класу ОСОБА_8 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.10.2018 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Недобоївці, Хотинського району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.10.2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Провадження№11-кп/822/57/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ЄУН №724/1470/18

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він в період іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину (кримінального правопорушення), і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження із уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цей органи про зміну свого місця проживання та роботи.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз: судової автотехнічної № 394-А від 10.08.2018 року, судової транспортно-трасологічної № 393-А від 13.08.2018 року та судової автотехнічної № 405-А від 03.08.2018 року в розмірі 3003,00 (три тисячі три) гривні.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.07.2018р., а саме: на транспортний засіб марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 Республіки Литва, власником якого є ОСОБА_11 , мешканець Республіка Литва, Kauno R. Sav., ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Nevezio G. 9, та яким фактично користувався ОСОБА_6 скасовано.

Вирішено долю речових доказів у відповідності із ст.100 КПК України.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_6 16 липня 2018 року, приблизно о 12:40 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Kango», номерний знак НОМЕР_1 Республіки Литва, рухався по автодорозі «Н-03», сполученням «Житомир-Чернівці», зі сторони м. Хотин, в напрямку м. Чернівці, поза межами населеного пункту, на швидкості 90 км/год., що перевищує допустиму на даній ділянці дороги, яка обладнана тимчасовим дорожнім знаком 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.».

Наближаючись до 312 км. + 800 м. вказаної автодороги, водій ОСОБА_6 , проявивши неуважність до дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме велосипедиста ОСОБА_14 , яка перебувала на межі правого краю дороги в нерухомому вертикальному положенні, тримаючи велосипед у руках, не вжив заходів для зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду, в результаті чого допустив наїзд на останню.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 , спричинено смерть.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 , в якій він просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 реальне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що застосовуючи положення ст.75 КК України до ОСОБА_6 , районний суд належним чином не взяв до уваги, що скоєний злочин відноситься до необережних тяжких злочинів, свідоме порушення обвинуваченим ПДР України, непоправні тяжкі наслідки - смерть потерпілого. Вважає, що звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, не забезпечить його мети, а тому слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій не надходило.

Разом з цим, на апеляційну скаргу прокурора від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_15 надійшли заперечення, в яких вони просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок районного суду без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили подану апеляцію залишити без задоволення, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_6 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції разом із запереченнями на неї, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_6 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Апеляційні доводи прокурора про те, що вирок суду, в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, внаслідок безпідставного застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України при призначенні покарання останньому, на думку колегії суддів є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконано повністю.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним, закінченим, не корисливим, тяжким, внаслідок даного злочину загинула людина. Дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має повну загальну середню освіту, навчався в теологічній семінарії та християнському коледжі, є членом Церкви Євангельських Християн Баптистів с. Недобоївці, в служінні якої приймає постійну активну участь та громаді с. Недобоївці, спиртними напоями не зловживає, є особою молодого віку. Також судом було взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитку, надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, суд при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України та призначив йому покарання з урахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, та призначив покарання необхідне і достатнє для його виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його з випробуванням, за наявності наведених у вироку обставин, що пом`якшують покарання. Так, суд вірно врахував тяжкість злочину, ті обставини, що обвинувачений в судовому засіданні визнав свою вину, добровільно давав показання про обставини події, жодного разу не заперечив свою винність у вчиненні вказаного злочину, сприяв в розкритті злочину, повністю відшкодував матеріальну і моральну шкоду потерпілій, думку самої потерпілої ОСОБА_15 , яка заперечувала проти задоволення апеляції прокурора і просила суд не позбавляти волі ОСОБА_6 , що останній вчинив дану дорожньо-транспортну пригоду, не перебуваючи в стані сп`яніння, а тому суд вірно прийшов до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, звільнивши його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

При таких обставинах, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття ним покарання, тобто без ізоляції від суспільства, що в повній мірі узгоджується з положеннями статті 75 КК України.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
У зв`язку з вищевикладеним, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.10.2018 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий, суддя: Судді:

__________________ ____________________ __________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3