Справа № 202/28/19
Провадження № 1-кс/202/138/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

04 січня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання, погодженим із прокурором, в якому просить накласти арешт на автомобіль "Ford Fusion", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з подальшим зберіганням його на території автоколони Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Танкистів, 2А; заборонити ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а також іншим особам, у користуванні яких знаходиться вказаний транспортний засіб, відчуження, розпорядження та використання цього автомобіля.
В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 02.01.2019 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем "Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Миру м. Кривого Рогу, здійснив наїзд передньою правою частиною на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого останній загинув на місці.Під час проведення огляду місця події був вилучений автомобіль "Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.07.2010 року належить ОСОБА_5 . Зазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тобто механічні пошкодження характерні для дорожньо-транспортної пригоди. З метою запобігання приховуванню або знищенню речового доказу - автомобіль "Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 чи слідів, залишених на ньому, забезпечення проведення оглядів за участю спеціалістів, судових експертиз виникла необхідність у накладенні арешту.
Учасники кримінального провадження, зокрема, особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 02 січня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за №0000001.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль"Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 зі слідами дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою слідчого від 02.01.2019 року даний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини третьою статті 132 КПК не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 170 КПК).
Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений автомобіль є доказом кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертного дослідження.
В той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження чи розпорядження даним автомобіля, оскільки власник автомобіля є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження, що зашкодить досудовому розслідуванню.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль "Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 .
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, який не матиме тяжких наслідків для підозрюваного чи третіх осіб.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, використанню чи відчуженню автомобіля "Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 ,на даний автомобіль необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль "Ford Fusion" реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований в порядку, визначеному статтею 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1