Справа №-613/401/19 Провадження №-1-кп/613/139/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Богодухові кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 05.02.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 15 січня 2019 року близько 10:00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, з метою особистого збагачення, розуміючи, що земля є основним національним багатством та як предмет продажу вона може привернути увагу та зацікавити місцевих мешканців, розповсюдив у м.Богодухів, Харківської області, оголошення з приводу продажу земельної ділянки площею 1708 кв.м., з житловим будинком, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо знаючи, що вказану земельну ділянку з житловим будинком продавати не буде, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку, узгодив умови придбання житлового будинку разом з земельною ділянкою та підписав з ОСОБА_5 попередній договір про укладення у подальшому договору купівлі-продажу будинку від 15.01.2019 року, так як відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Після цього, ОСОБА_4 , узгодивши з ОСОБА_5 , ціну домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 25 000 гривень, усвідомлюючи те, що ОСОБА_5 зацікавився придбанням земельної ділянки та житлового будинку, переконавшись, що між ними склалися довірчі стосунки, достовірно знаючи, що продавати зазначену земельну ділянку з житловим будинком не буде, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою останнього, під виглядом необхідності виготовлення технічної документації у Бюро технічної інвентаризації, забажав отримати попередню оплату за вищевказане майно без наміру повернути отримані кошти.

Так, 15 січня 2019 року о 13 год. 30 хв., потерпілий ОСОБА_5 , в результаті впливу на нього з боку ОСОБА_4 , а саме введенням потерпілого в оману, щодо правомірності передачі ним ОСОБА_5 земельної ділянки та житлового будинку, будучи переконаним у тому, що він розпоряджається майном за власною волею, у своїх інтересах, добровільно передав грошові кошти у сумі 5000 гривень, в якості завдатку за вказане домоволодіння ОСОБА_4 , а останній їх отримав, під умовою виконання зобов`язання, хоча ще в момент заволодіння вказаними грошовими коштами мав мету їх присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

У подальшому ОСОБА_4 , уникав зустрічей з ОСОБА_5 , вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, 25 лютого 2019 року близько 09 год. 00 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, з метою особистого збагачення, розуміючи, що земля є основним національним багатством та як предмет продажу вона може привернути увагу та зацікавити місцевих мешканців, розповсюдив у м.Богодухів, Харківської області, оголошення з приводу продажу земельної ділянки площею 1708 кв.м., з житловим будинком, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо знаючи, що вказану земельну ділянку з житловим будинком продавати не буде, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку, узгодив умови придбання житлового будинку разом з земельною ділянкою та підписав з ОСОБА_6 , попередній договір про укладення у подальшому договору купівлі-продажу будинку від 25.02.2019 року, так як відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Після цього, ОСОБА_4 , узгодивши з ОСОБА_6 , ціну домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 25 000 гривень, усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 , зацікавився придбанням земельної ділянки та житлового будинку, переконавшись, що між ними склалися довірчі стосунки, достовірно знаючи, що продавати зазначену земельну ділянку з житловим будинком не буде, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останнього, під виглядом необхідності виготовлення технічної документації у Бюро технічної інвентаризації, забажав отримати попередню оплату за вищевказане майно без наміру повернути отримані кошти.

Так, 25 лютого 2019 року о 12 год. 00 хв., потерпілий ОСОБА_6 , в результаті впливу на нього з боку ОСОБА_4 , а саме введенням потерпілого в оману, щодо правомірності передачі ним ОСОБА_6 , земельної ділянки та житлового будинку, будучи переконаним у тому, що він розпоряджається майном за власною волею, у своїх інтересах, добровільно передав грошові кошти у сумі 4000 гривень, в якості завдатку за вказане домоволодіння ОСОБА_4 , а останній їх отримав, під умовою виконання зобов`язання, хоча ще в момент заволодіння вказаними грошовими коштами мав мету їх присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

У подальшому ОСОБА_4 , уникав зустрічей з ОСОБА_6 , вказаними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що він 15 січня цього року запропонував ОСОБА_7 придбати у нього житловий будинок з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за 25 000 гривень та з метою заволодіння його коштами отримав від нього частину оплати у розмірі 5000 гривень, пояснивши це необхідністю виготовлення технічної документації. Також, 25 лютого цього року він запропонував ОСОБА_8 придбати у нього земельну ділянку з житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , з метою заволодіння коштами запропонував ОСОБА_6 надати завдаток та отримав від нього 4000 гривень. Уточнив, що наміру продавати вказане майно та повертати отримані кошти він не мав, події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності. Зазначили, що не заперечують проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, уточнили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, наслідки розгляду справи згідно даної статті їм відомі та зрозумілі. Стосовно міри покарання обвинуваченому покладаються на думку суду, при цьому просили призначити міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайстві) і кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України, а також в заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно і кваліфікує його дії за ч.2 ст.190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, працевлаштований неофіційно, регулярно отримує дохід, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, завдану матеріальну шкоду відшкодовано. Відповідно до змісту висновку за досудовою доповіддю органу пробації, останній вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання для підсудного, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 , покарання за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу за кожний злочин, застосувати ст.70 КК України, визначити остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
З урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який працевлаштувався, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати покарання у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільні позови не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 174, 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Речові докази по справі: попередній договір про укладення у подальшому договору купівлі-продажу будинку від 15.01.2019 року та розписку від 15.01.2019 року; попередній договір про укладення у подальшому договору купівлі-продажу будинку від 25.02.2019 року та розписку від 25.02.2019 року - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя