Справа №127/4341/19
Провадження №1-в/127/87/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Радівка Калинівського району Вінницької області, до засудження проживаючому по АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому:
19.02.2010 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 26.08.2011 року відповідно до Закону України "Про амністію";
02.04.2012 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
26.04.2012 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений 22.06.2016 року по відбуттю строку покарання;
12.09.2016 року Калинівським районним судом Вінницької області за ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
26.01.2017 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
по даній справі засуджений 27.07.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, -

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника Державної установи «Вінницька
виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", відбув 1/2 частину покарання, працевлаштований, заохочувався адміністрацією установи. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що в установі він працював в їдальні з 2016 року по 2018 рік, має заохочення, раніше мав стягнення, які на даний час зняті. Підтримує стосунки із родиною. Вважає, що став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_6 просив клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що засуджений був працевлаштований в їдальні установи, має два заохочення, мав стягнення, які на даний час зняті. Зазначив, що засуджений не просить його звільнити умовно - достроково, а лише замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений в установі характеризується посередньо, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Раніше був працевлаштований в установі, однак на даний час на виробництві установи не працевлаштований. Адміністрацією установи засудженим пропонується робота, але якщо засуджений не бажає працювати це його право. В 2017 році комісією установи засудженому було відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. В 2018 році комісією установи засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. В 2019 році комісією установи засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання, оскільки комісія дійшла висновку, що засуджений не став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки він був неодноразово засуджений, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Крім того, за час відбування покарання засуджений неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, не працевлаштований. Вважає, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки засуджений не довів, що став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2017 року, згідно якого він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Початок строку покарання рахується з 27.07.2017 року, кінець строку покарання - 24.05.2020 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Уразі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 28.11.2016 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 03.12.2018 року, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується негативно, за порушення встановленого режиму відбування покарання тричі притягувався до адміністративної відповідальності. На виробництві установи не працевлаштований, навсмисно ухиляється від праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими підтримує рівні відносини із широким колом засуджених. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом. У відношенні з представниками адміністрації дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи або перекладає їх на інших засуджених. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та не завжди робить для себе належні висновки. Участь в самодіяльних організаціях не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Підтримує соціально-користі зв`язки з рідними.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, 03.10.2017 року адміністрація установи розглядала питання про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Крім того, 04.05.2018 року адміністрація установи розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Крім того, 08.01.2019 року адміністрація установи розглядала питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_3 від 03.12.2018 року, на засудженого тричі накладалися адміністративні стягнення, зокрема 01.03.2017 року, 15.03.2018 року та 10.04.2018 року.

Тобто, за час відбування покарання засуджений неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, і хоча дані стягнення зняті у встановленому законом порядку, цього не достатньо для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Заохочення засудженого не доводить того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є необгрунтованим, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя