Провадження №11-кп/801/76/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_10

законного представника потерпілої: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000175 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого та прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2018 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 08.08.2016 Оратівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України (в редакції Закону № 1254-VI від 14.04.2009).

засуджено за ч.3 ст.187 КК України і призначено йому покарання, з врахуванням вимог ч.2 ст.98, п.4 ч.2 ст.102 КК України у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 08.08.2016 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирішені питання із речовими доказами та судовими витратами.

встановив:
Згідно вироку суду неповнолітній ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 22.06.2017, близько 13:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території домогосподарства ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, переконавшись у відсутності дорослих в житловому будинку, шляхом погроз змусив малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відімкнути замок вхідних дверей будинку та після того як ОСОБА_10 під тиском погроз відкрила двері, ОСОБА_7 , незаконно проник у будинок, де здійснив напад на ОСОБА_10 , а саме: перебуваючи у безпосередній близькості від потерпілої, утримуючи в руці палицю, яку потерпіла внаслідок сильного душевного хвилювання та малолітнього віку в момент вчинення нападу сприйняла за ніж, почав висловлювати погрози застосування щодо неї насильства, небезпечного для життя, а саме погрожував їй вбивством, та фізичним насильством з метою власного незаконного збагачення, почав вимагати віддати йому матеріальні цінності, а саме: золоті вироби та грошові кошти, після чого відштовхнувши потерпілу ОСОБА_10 , зайшов до спальної кімнати будинку, де дістав із шафи дерев`яну скриньку та умисно незаконно заволодів майном, що в ній знаходилось, на загальну суму, яка згідно висновку експертизи № 4378-4391/17-21 від 24.07.2017, становить 20 331,22грн, а саме виробами із золота, срібла та біжутерією.

Після цього ОСОБА_7 залишив домогосподарство ОСОБА_11 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 20 331 гривню 22 копійки.

В апеляційній скарзі прокурора міститься прохання про скасування вироку суду із-за м`якості призначеного покарання та про повторне дослідження доказів. Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що суд не в достатній мірі врахував особу обвинуваченого та суспільну небезпеку скоєного.

Захисник та законний представник обвинуваченого також просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину. В обґрунтування своїх доводів вони послалися на добровільну передачу золотих та срібних виробів неповнолітньою потерпілою та заперечення ОСОБА_7 щодо висловлювань погроз на її адресу з метою заволодіння прикрасами та не визнання ним знарядь злочину.

Обидва апелянти також просили повторно дослідити докази, визнані судом недопустимими.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника, законного представника обвинуваченого та самого обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційних скарг, міркування прокурора щодо необґрунтованості апеляційних скарг сторони захисту та яка просила задовольнити їхні апеляційні вимоги, дослідивши доводи всіх апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про залишення без змін вироку суду відносно ОСОБА_7 із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє кримінальне провадження в межах доводів поданих апеляційних скарг.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження обвинувачений не заперечував, що після вживання спиртних напоїв прибув до помешкання Кременецьких та скориставшись відсутністю дорослих в будинку, утримуючи в руці палицю, яку неповнолітня потерпіла сприйняла за ніж, шляхом погроз, змушував передати йому матеріальні цінності і золоті прикраси.

Після чого, відштовхнувши потерпілу від дверей, зайшов до спальної кімнати будинку, сам дістав скриньку та заволодів прикрасами, що знаходились в ній.

Заперечення обвинуваченим погроз вбивством, але визнання ним погроз побити дівчинку суд, обґрунтовано розцінив способом захисту та намаганням уникнути більш суворого покарання.

Неповнолітня ОСОБА_10 , 2006 року народження, як в місцевому так і в апеляційному суді в категоричній формі вказувала на обвинуваченого, як на особу, яка погрожувала її зарізати та вбити в разі невчинення вимог передати йому речі.

Зазначене підтвердив також психолог Іллінецького районного відділення з питань пробації ОСОБА_12 , якому в бесіді малолітній ОСОБА_13 повідомив, що в «бандита» була палиця, якою він погрожував.

Зважаючи на переваги обвинуваченого у віці, фізичній силі, перебування його в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності дорослих та висловлені погрози засвідчують, що діти їх сприймали, як реальні загрози їхньому життю і здоров`ю.

Суд апеляційної інстанції задовольнив вимоги апеляційних скарг, як зі сторони захисту так і прокурора та відтворив відеозаписи слідчих експериментів за участі обвинуваченого і потерпілої.

Після чого, обвинувачений не заперечив достовірність зафіксованих обставин проте, зауважив, що не погрожував вбити, а лише зазначав, що поб`є потерпілу.

При визначенні юридичної оцінки скоєного місцевий суд, обґрунтовано скористався пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про практику у справах про злочини проти власності» відповідно до яких погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Незважаючи на невизнання своєї вини у скоєнні особливо тяжкого злочину обвинувачений в останньому слові просив зважити, що він все обдумав, розкаявся та більше такого не вчинить.

Вилучення золотих виробів, частина яких передана матір`ю обвинуваченого, які нею віднайдені в його речах є підтвердженням вчинення ним розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із проникнення до житла та погрозами застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я неповнолітній ОСОБА_14 предметом, який потерпіла сприйняла за зброю.

Свідчення осіб, які були допитані судом, покази яких були викладені у вироку, не піддаються сумніву та ніким не оскаржуються.

Не спростовуються також в апеляції інші докази на, які суд послався, крім тих, що визнані судом недопустимими.

Оцінка викраденого була дана експертами при проведенні судово-товарознавчої експертизи та на підставі довідок щодо вартості ювелірних виробів і біжутерії.

Із показів законного представника обвинуваченого золоті вироби були повернуті потерпілим та відшкодована нею заподіяна шкода, що як і неповнолітній вік обвинуваченого вплинули на призначення мінімального покарання винному в межах санкції статті злочину, за який ОСОБА_7 був засуджений.

Доводи прокурора щодо необхідності призначення на 1 рік суворішого по строку покарання не переконливі.

Суд в достатній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного, що злочини вчинені в період іспитового строку, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, умови життя і виховання, висновки досудової доповіді відповідно до яких визначений високий рівень вчинення обвинуваченим повторних правопорушень.

А тому обґрунтовано визнав, що покарання слід призначити ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на термін, який буде необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення ними інших злочинів.

Розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні не визнається істотним порушенням норм КПК та не є підставою для скасування прийнятого судового рішення, як і не вбачається інших таких порушень, які б перешкоджали суду прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Висновки викладені у вироку відповідають встановленим обставинам.

А тому підстав до задоволення апеляційної скарги не має.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги захисника, законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же час і з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15

Згідно з оригіналом:
Суддя: