Провадження № 1-кп/537/54/2019
Справа № 537/4641/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 при секретарі ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місці Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0001226 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, навчається в 9 класі ЗОШ №22 міста Кременчука, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України;

ВСТАНОВИВ:

22.06.2017 приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу кінотеатру «Ювілейний», що розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Республіканська 63, в ході конфлікту з раніше невідомим йому громадянином ОСОБА_7 , наніс останньому тілесні ушкодження від яких потерпілий впав, та з його плеча впала належна йому сумка з особистими речами, виявивши яку, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення шляхом відкритого викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх намірів, бажаючи настання суспільного небезпечних наслідків, відкрито заволодів сумкою чорного кольору в які знаходилися мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4X 3/32», імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 700 гривень, ліки, банківські карти, документи та ключі, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. У подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, та викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 3709 від 02.10.2018 вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 4X 3/32, який на момент викрадення перебував у справному стані, без ушкоджень, бувший у використанні, складає 4150,55 грн.

В результаті вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 4850,55 гривень.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за частиною 1 статті 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна.

Потерпілий ОСОБА_7 належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засіданні, однак до суду за викликом не прибув, надавши заяву в якій прохає проводити розгляд кримінального провадження за його відсутністю.

Приймаючи до уваги думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілого, оскільки за відсутністю останнього можливо з`ясувати всі обставини справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 в присутності законного представника та захисника свою вину у вчиненні інкримінуемого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, визнає фактичні обставини справи, суду підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення за таких обставин, як це вказано в описовій частині вироку, прохав суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин його допитом та дослідити характерізуючі данні про особу обвинуваченого; прохав суд звільнити його від покарання та передати під нагляд матері.

У зв`язку з тим, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорювалися, відповідно до статті 349 КПК України свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися, крім документів, що характеризують особу обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Одночасно судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.. 78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні) керуючись ст.. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.п.7, 8постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2ст.105КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.

Відповідно до вимог статті 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення класифікується як злочин середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше не засуджувався, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітньому ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 67 КК України, судом не встановлено.

Із досудової доповіді органу пробації слідує, що поведінка обвинуваченого не становить небезпеки для суспільства, виправлення ОСОБА_3 є можливим без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, не становить високої небезпеки для суспільства.

При ухваленні даного вироку, крім наведених відомостей про особу неповнолітнього, суд враховує його ставлення до вчиненого злочину, умови його життя та виховання. Останній виховується рідною матір`ю.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до злочинів середньої тяжкості, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, думку прокурора, який вважає можливим звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, та думки інших учасників судового провадження про можливість перевиховання неповнолітнього, суд доходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст. 105 КК України, у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_4 .

Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері, передбачені п.3 ч.2ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього тривалістю один рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за частиною 1 статті 186 КК України.

На підставі частини 1 статті 105 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 строком на один рік.

Речовий доказ мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4X 3/32» - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1