Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1105/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап. захід Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
20 лютого 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
захисника ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2019 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Вважає, що дана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.
Вказує, що прокурор та слідчий не довели неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на дані про його особу. Вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.
Послався на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням норм КПК України та норм європейського права, у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного виняткового запобіжного заходу без визначення розміру застави.
Вказує, що слідчий суддя в порушення вимог ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Послався на те, що докази про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України є сумнівними, за своїм характером є припущеннями, так як він сам є наркозалежною особою та придбав наркотичний засіб для себе особисто без наміру подальшого збуту, а тому його дії можна кваліфікувати виключно за ст.309 КК України, а не ч.2 ст.307 КК України, як це зазначає слідчий.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 .
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05.02.2019 з 10 год. 25 хв.
Строк дії ухвали - до 10 год. 25 хв. 06.04.2019 року.
Контроль за виконанням ухвали покладено на СУ ГУНП в Житомирській області.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Згідно ухвали слідчого судді, ОСОБА_12 у невстановлений слідством день, час та місці, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, вступив у попередню змову - з невстановленою слідством особою, яка незаконно виготовляла для останнього психотропну речовину з метою подальшого збуту та ОСОБА_13 , яка безпосередньо передавала вказану психотропну речовину ОСОБА_14 .
Так, 05.02.2019 близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_12 , діючи відповідно до попередньої змови з ОСОБА_13 , прибув у попередньо обумовлене місце, біля будинку 4 по вул.Київській у м. Житомирі, де зустрівся з ОСОБА_13 та незаконно придбав у останньої виготовлену невстановленою слідством особою психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежений, яку незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту до 10 години 25 хвилин 05.02.2019.
05.02.2019 о 10 годині 25 хвилин, перебуваючи поблизу будинку 25 по вул. Київській у м Житомирі під час затримання працівниками поліції у ОСОБА_12 виявлено та вилучено психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежений, яку останній за попередньою змовою групою осіб незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту.
05.02.2019 о 10 годині 25 хвилин ОСОБА_12 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК Україну.
06.02.2019 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальною правопорушення, яке полягає у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушенню, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.307 КК України.
Під час допиту ОСОБА_12 в якості підозрюваного, останній відмовився від дачі показань згідно ст.63 Конституції України.
Крім того, в обґрунтування клопотання слідчий вказала, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до правопорушень тяжкого ступеню та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що надає підстави застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення дієвості кримінального провадження.
Також посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_12 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відповідно до ст.183.КПК України тримання під вартою є достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_12 покладених на нього обов`язків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання, слідчий суддя виходив з того, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зокрема, наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами: протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 05.02.2019, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.02.2019, протоколом обшуку від 05.02.2019, висновком експерта № 2/149 від 06.02.2019, оглянутими в судовому засіданні протоколами негласних слідчих (розшукових) дій тощо.
Крім того, в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_8 оголошено підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку, що органом досудового розслідування обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Однак з таким висновком слідчого судді погодитись не можна за таких підстав.
Відповідно до ч.1ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання сторона обвинувачення обґрунтувала повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчинення злочину, проте не довела, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж, як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України, слідчий послався на те, що ОСОБА_8 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, під загрозою тяжкості покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про суворість застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими та заслуговують на увагу.
Відповідно до п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").
Проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази, колегія суддів приходить до висновку, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з якими разом проживає у м. Житомирі, за місцем останньої роботи характеризувався позитивно, колегія суддів приходить до висновку, що домашній арешт із забороною залишати місце проживання цілодобово буде достатнім запобіжним заходом, який в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити апеляційну скаргу захисника та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням ряду обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 06 квітня 2019 року в межах строку досудового розслідування.
Відповідно до ч.5ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;
3) здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
5) заборонити спілкуватися зі свідками, у кримінальному провадженні;
6) носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного - Житомирський ВП ГУ НП в Житомирській області.
Згідно ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Визначити строк дії обов`язків до 06 квітня 2019 року.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної платної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти з залу суду негайно.
Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: