ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2018 року
м. Київ

справа № 752/2092/16-к

провадження № 51-2401 км 18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010187, щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

Постановлені у справі вироки, оскаржуване судове рішення та встановлені обставини
За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.
Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження за обставин, викладених у вироку.

Як установив суд, 20 жовтня 2015 року близько 14:15 ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Опель Астра» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), під час руху по вул. Касіяна в м. Києві наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу біля будинку № 2/1, усупереч вимогам пунктів 2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху виявив неуважність, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не зменшив швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, не надав переваги пішоходу ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину по згаданому переходу, внаслідок чого здійснив на неї наїзд, чим спричинив тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Апеляційний суд м. Києва 17 жовтня 2016 року скасував вирок місцевого суду в частині непризначення додаткового покарання й залишення без розгляду позову потерпілої ОСОБА_9 та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_5 , крім визначеного судом першої інстанції основного покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік; задовольнив позовні вимоги ОСОБА_9 і стягнув на її користь із засудженого у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 44756,90 грн та 50000 грн відповідно.
У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів захисника зводиться до того, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 50, 65 КК не врахував повною мірою всіх пом`якшуючих обставин, даних про особу засудженого, неправильно оцінив установлені фактичні обставини справи і, вийшовши за межі обвинувачення, необґрунтовано застосував до ОСОБА_5 додаткове покарання. Крім того, скаржник вважає, що цивільний позов було вирішено неправильно. Аргументуючи свою позицію, зазначає про відсутність у провадженні належних доказів, які підтверджують розмір завданої потерпілій шкоди й стягнутих на її користь коштів. На думку захисника, не залучивши до участі у провадженні юридичної особи страхувальника цивільно-правової відповідальності, суд допустив істотне порушення закону.
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу, прокурор заперечив обґрунтованість заявлених касаційних вимог.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія судів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні проти безпеки руху, доведеність цього обвинувачення, юридично-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 409, частин 1 та 2 ст. 420 КПК підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання;у разі необхідності застосування більш суворого заходу примусу апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалює новий, який повинен відповідати загальним вимогам до вироків.

Положеннями згаданих норм процесуального права не передбачено можливості скасування вироку в частині непризначеного покарання. Крім того, за правилами ст. 374 КПКв резолютивній частині обвинувального вироку зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними та остаточна міра покарання, обрана судом. Таке рішення має бути викладено чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало жодних сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом.

Також необхідно зазначити, що суд призначає покарання відповідно до норм КК. Виходячи зі змісту положень, які містяться в розділі X цього Кодексу, додаткове покарання за будь-яких умов не може бути призначено самостійно (без поєднання з основним).
Однак апеляційний суд не врахував наведених приписів і скасував вирок місцевого суду не в частині призначеного покарання, а навпаки непризначеного, що суперечить вимогам закону.
Рішення апеляційного суду щодо покарання є неконкретним, таким, що може викликати певні сумніви при виконанні вироку, а тому це рішення не можна вважати законним та обґрунтованим.
Допущене порушення є істотним і тягне за собою скасування оскарженого вироку.
Крім того, як убачається з матеріалів справи, розглянутої в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність спору щодо розміру завданих потерпілій матеріальних збитків та моральної шкоди, а для вирішення позовних вимог ОСОБА_9 необхідно витребувати додаткові документи. У зв`язку з цим місцевий суд залишив цивільний позов потерпілої без розгляду і повернув його останній.
Попри таке рішення, визначені у законі (статті 409, 420) підстави для скасування вироку місцевого суду(необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;необхідності застосування більш суворого покарання;скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання), заперечення сторони захисту проти задоволення заявлених апеляційних вимог апеляційний суд розглянув цивільний позов по суті, не зазначивши норм процесуального права, якими він керувався при постановленні в цій частині нового вироку.
За таких обставин оскаржений вирок не можна залишити в силі, адже його постановлено з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Тому цей вирок підлягає скасуванню на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, з огляду на доводи та вимоги, викладені у касаційній скарзі, її слід задовольнити частково.
Під час нового розгляду суду необхідно врахувати викладене, здійснити апеляційне провадження з додержанням положень глави 31 КПК й ухвалити справедливе рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 цього Кодексу.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3