ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/612/18 Справа № 205/8582/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001616 стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 73 гривні 85 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим в умисному незаконному тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого за наступних обставин.
ОСОБА_8 07 березня 2015 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходився біля буд. АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому один удар обома руками, стиснутими в кулак, в область лобної частини обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та інших ушкоджень, які за своїм характером відносяться до категорії легких, як таких, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить застосувати більш суворе покарання та стягнути з обвинуваченого на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 1 058, 02 грн., моральної шкоди 100 000 грн.
На його думку, суд першої інстанції не виконав належним чином вимог ст. ст. 50, 65 КК України та не врахував належним чином, що ОСОБА_8 не розкаявся у вчиненому, добровільно не відшкодував завданої шкоди, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та призначив явно несправедливе покарання внаслідок м`якості, яке не зможе запобігти вчиненню нових злочинів. Вирок суду в частині визначеного судом розміру завданої злочином моральної шкоди, на думку ОСОБА_11 , є також необґрунтованим, оскільки у зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням він втратив частину здоров`я, а на теперішній час позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя, що пов`язано з наслідками травми та необхідністю додаткового обстеження та лікування. З визначеним судом розміром матеріальної шкоди потерпілий також не погоджується та вважає, що суд належним чином не оцінив наявні у справі докази та відповідних мотивів свого рішення у вироку не навів.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю достатніх доказів його винуватості. Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що в основу вироку покладено показання свідків, які мають суперечливий та неузгоджений між собою зміст. Поряд із цим, матеріали справи містять заяви потерпілого до правоохоронних органів, в якій він вказує лише на погрози з боку обвинуваченого та просив притягнути його до кримінальної відповідальності у зв`язку з цим. Окрім того, на думку захисника, суд не надав оцінки тим обставинам, що ОСОБА_8 мав алібі, яке було підтверджено свідками у судовому засіданні. З огляду на вказані обставини ОСОБА_8 підлягав виправданню на недоведеністю його вини.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор зазначає, що вирок суду ґрунтується на належних та допустимих доказах, які узгоджуються між собою та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника представник потерпілого з доводами та вимогами останнього не погоджується та вважає, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а зазначені у вироку докази жодних суперечностей не мають. При цьому, представник потерпілого також не погоджується з визначеним судом розміром стягнень в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди та вважає, що суд мав стягнути розмір шкоди, зазначений потерпілим в його апеляційній скарзі.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник відмовились від апеляційної скарги захисника та подали клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі чого просили вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Потерпілий в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі просив її задовольнити вирок суду а частині призначеного покарання, призначивши більш суворе покарання та просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За змістом ст. 9 КПК України (принцип законності кримінального провадження) під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 07 березня 2015 року.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України відносився до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який санкцією статті передбаченого покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Отже, станом на 29 листопад 2018 сплинув строк трьох років та, відповідно, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, ухвалений вирок щодо ОСОБА_8 не набрав законної сили, а тому ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а вирок суду - скасуванню та кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.
Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_8 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд апеляційної скарги, поданої захисником в його інтересах, в якій захисник ставить питання щодо невинуватості обвинуваченого, зміст та вимоги якої також оголошені колегією суддів, а також надана доповідь щодо апеляційної скарги потерпілого, на що обвинувачений ОСОБА_8 надав свою згоду саме на першочерговий розгляд його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.
Враховуючи позицію сторони захисту, яка віддала пріоритетне значення розгляду клопотання перед апеляційною скаргою, колегія суддів не враховує заперечення потерпілого та його представника щодо наявності апеляційної скарги захисника, оскільки за положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави, як встановлено в ході апеляційного перегляду, дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.
Проведення розгляду апеляційних скарг, відповідно до яких суд має встановити чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення не відповідатиме вимогам законності.
Тому, оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, колегія суддів позбавлена можливості розглянути подані апеляційні скарги по суті.
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 його право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4