Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1443/18
Номер провадження: 1-кп/511/195/18
22.11.2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження №0000390 від 09.04.2018 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Роздільна Одеської області, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25.07.2018 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000390 від 09.04.2018 року.
На досудовому розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 терміном на 2 місяці на період судового розгляду справи, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має постійної роботи, постійного місця проживання. Ризики повторного вчинення злочину, а також можливості ухилитися від явки до суду, які існували на момент обрання йому такого виду запобіжного заходу, на теперішній час не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, про що заявили відповідне клопотання.
Дане клопотання мотивували тим, що обвинуваченому висунута необґрунтована підозра, а прокурор в поданому клопотання не довів наявність ризиків, які на його думку дають підстави для подальшого утримання по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 . Між тим подані захистом докази, свідчать про те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та сім`ю, до складу якої входить дружина та мати, яка знаходиться на його утриманні. Він позитивно характеризується по місцю проживання, законослухняний , так як раніше за вчинений злочин відбув іспитовий строк та виконав покладені на нього судом обов`язки.
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 просили продовжити обвинуваченому термін тримання під вартою на період слухання справи у суді, а в задоволенні клопотання захисту ОСОБА_4 відмовити.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілої та її представника, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, при цьому в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Висновок суду обґрунтовується наступним.
Відповідно до п.п.3,4 та 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду за прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад п"ять років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров"я людини, а тому суд має право на підставі п.4 ч.2 ст.183 КПК України обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 прийнято до уваги, що ОСОБА_4 не має паспорту, не має місця реєстрації на території України, не має будь-якого нерухомого майна, зареєстрованого на його ім"я на території України. До затримання не працював, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що на думку суду достовірно свідчило про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисником при подачі клопотання про зміну запобіжного заходу дані обставини не спростовані , надана довідка сільської ради свідчить про те, що останній проживав в будинку матері до затримання, однак підтвердження реєстрації не надано, як і не надано суду паспорту обвинуваченого.

Крім цього, доводи захисту про те, що ОСОБА_4 мав утриманців до його затримання голослівні. Так як відомостей про його офіційне (неофіційне) працевлаштування суду не надано, саме лише проживання його з непрацездатною особою пенсійного віку не свідчить про перебування вказаної особи на утриманні сина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України. По даному кримінальному провадження від насильницької смерті помер потерпілий ОСОБА_10 .
Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Холодков і Холодкова проти України» зазначив, що обов`язок охороняти право на життя за статтею 2 Конвенції, взятий у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в ... Конвенції», за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, якщо осіб було вбито у результаті застосування сили.

Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання положень національного законодавства, яке охороняє право на життя. Форми розслідування, які забезпечать досягнення цих цілей, можуть бути різними залежно від обставин. Однак, незалежно від того, яка з форм розслідування застосовується, органи державної влади, як тільки їм стало відомо про відповідне питання, повинні діяти за власною ініціативою.

Будь-який недолік у розслідуванні, який підриває його здатність встановити причину смерті або винних осіб, ставитиме під сумнів дотримання цього стандарту ( рішення у справі «Гонгадзе проти України»)
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засдужений.
Судове провадження є частиною кримінального провадження (п.10.ч.1ст.3 КПК)
Так розгляд даного клопотання про подовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою розглядається на стадії, коли розгляд кримінального провадження не розпочато по суті, коли по справі не допитувались обвинувачені, потерпіла, свідки, не досліджені писмьові докази по справі, а тому вирішення питання про необгрунтовану зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід не відповідатиме завданням кримінального провадження та цілям, вказаним в рішеннях ЄСПЧЛ.

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо подовження строків тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, вважаємо за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про подовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , - задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПСУ України в Одеській області № 21 на строк 60 (шістдесят) днів - до 18.01.2019 року включно.
Копію ухвали направити в Одеську установу виконання покарань УДПСУ України в Одеській області № 21 - для виконання, прокурору Роздільнянського місцевої прокуратури, ОСОБА_4 - для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: