Справа № 173/1433/18
Номер провадження1-кп/173/181/2018
03 грудня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченково Шевченківського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 21 травня 2018 року, близько 11.00 години, перебуваючи у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, побачив козу білого кольору, яка належить ОСОБА_5 та паслась на пасовищі, розташованому у кінці вул. Лісопільна у вказаному населеному пункті, та внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення вказаної кози, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливого мотиву та метою незаконного збагачення, підійшов до даної кози та за допомогою фізичної сили рук, витягнув металевий пакіл, яким була припнута коза, із землі та повів її з пасовища у напрямку берега річки Дніпро, тим самим умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав вказану вище козу віком 2,5 роки, білого кольору, вагою 45 кг.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 97 від 09.06.2018 року потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2025 гривень у цінах, які діють на момент вчинення кримінального правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при вказаних обставинах він викрав з пасовища козу. У скоєному щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заву про розгляд справи без його участі та претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання надавши йому випробувальний термін, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується питання обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд, виходячи з того, що сторона обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу не заявила, обвинувачений постійно з`являвся в суд, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, вважає недоцільним обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, судом не обговорювалось, оскільки потерпілий ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявив.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.
На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.