Справа № 159/1563/19
Провадження № 1-кп/159/198/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001613 від 24 липня 2018 року з угодою про примирення у цьому ж кримінальному провадженні, укладеною між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Ковеля Волинської області, українцем, громадянином України, з середньою освітою, не одруженим, тимчасово безробітним, зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що не має судимості,

в с т а н о в и в :

згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 , 23.07.2018 року близько 23:30 год., перебуваючи поблизу багатоповерхівки, що по вулиці Мечнікова, 10 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка, з рук ОСОБА_6 , 1981 р.н., відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi МіА1» імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 6 600 грн., у якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 грн., що належні потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 6 710 грн.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано як відкрите викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 186 КК України.
Між потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з другого боку, 06 лютого 2019 року укладена угода про примирення.
За умовами вказаної угоди сторони констатують про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 ознак складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 ,підтвердив факти, зазначені у п. 1 угоди про примирення, а саме підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості відкрито викрав чуже майно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 186 КК України, визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся у вчиненому.

Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди та вважають, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 .
Сторони дійшли примирення на наступних умовах:
Потерпілий ОСОБА_6 констатує, що на час підписання цієї угоди йому відшкодовано завдану шкоду, інших претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 приносить потерпілому ОСОБА_6 щирі вибачення за спричинену майнову шкоду, внаслідок неправомірних дій, вказаних в п.1 даної угоди.
Сторони дають добровільну згоду на призначення покарання,передбаченого санкцією ч.1 ст. 186 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).
Дана угода діє з моменту її підписання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 186 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом витребувані матеріали кримінального провадження №00001613 від 24 липня 2018 року, на предмет наявності скарг обвинуваченого, поданих ним під час кримінального провадження.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений погоджуються на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної 06 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні, а доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Угоду про примирення від 06 лютого 2019 року у кримінальному провадженні за №00001613 від 24 липня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів), що відповідає 850 (вісімсот п`ятдесят грн.).

Речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi МіА1» імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у власності останнього, скасувавши накладений на нього арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, потерпілому і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1