Справа № 192/2192/18
Провадження № 1-в/201/84/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення до призначеного вироком суду покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду надійшло для розгляду клопотання засудженого ОСОБА_3 , у якому останній просить зарахувати до призначеного вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з дати його затримання до дати прибуття його у виправну колонію.

Засуджений ОСОБА_3 і представник ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у судове засідання не з`явились, надали суду заяви, у яких просили розглядати клопотання за їх відсутності.

Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки не повідомив, що відповідно до ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання за його відсутності.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, суд доходить до таких правових висновків.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено судом, вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 04 січня 2016 року.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили, при цьому, статтею 3 цього Закону визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_3 було затримано 28 січня 2016 року в порядку виконання вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, у зв`язку із чим, до засудженого попереднє ув`язнення у межах кримінального провадження не застосовувалось.

З огляду на встановлені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що до ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, за результатами розгляду якого його було засуджено наведеним вище вироком, попереднє ув`язнення не застосовувалось, а його затримання відбувалося в порядку виконання вироку суду, який набрав законної сили, що не відноситься до строку попереднього ув`язнення і не може бути зараховано у строк призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_3 про необхідність зарахування йому до строку призначеного судом покарання, строк його перебування в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком суду законної сили до дати його прибуття у виправну колонію, то суд вважає їх такими, що вони не ґрунтуються на вимогах статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», відповідно до якої попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, перебування засудженого ОСОБА_3 в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили не підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), за виключенням випадку, передбаченого пунктом ґ абзацу четвертого цієї статті, тобто, залишення останнього в установі місця попереднього ув`язнення для участі у слідчих діях або судовому розгляді кримінального провадження, однак таких обставин судом не встановлено і засудженим не наведено, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні клопотання засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення до призначеного вироком суду покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1