Дата документу 26.11.2018 Справа № 336/1330/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/199/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/1330/18
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Енергодар Запорізької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 17.06.2015 Енергодарським міським судом за ч.3ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнили з іспитовим строком 2 роки;

2) 28.08.2015 Енергодарським міським судом за ч.3 ст. 185. ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення ваті на строк 4 роки 6 місяців та згідно ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнили з-під варти в залі суду з іспитовим строком на 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вказує, що суд в вироку зазначив, що ОСОБА_6 щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, свою вину визнав в повністю. Але суд не взяв до уваги інші обставини та не визнав їх такими ,що пом`якшують покарання , а саме: ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки проживає в цивільному шлюбі, постійно працює, хоча на роботу офіційно не влаштований, щоб утримувати сім`ю, змушений був скоїти крадіжку щоб терміново придбати ліки для своєї дружини, також у нього є батько з яким він постійно спілкується та підтримує його. Просить змінити вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 в частині призначення покарання в зв`язку з тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При призначенні покарання, призначити покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 серпня 2015 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередню - тримання під вартою. Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України, в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано попереднє утримання під вартою з 31 липня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення експертизи №10-1014 від 25.07.2018 року в сумі 286 грн. Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 20 червня 2018 року о 23 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом пошкодження навісного замку, перебуваючи між поверхами 6 та 7 будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно, проник до підсобного приміщення, звідки викрав дитячий велосипед марки «Royal Baby Spase Shuttle 16» чорного кольору ( RB 16 - 22- BLK) вартість якого згідно висновку експерта № 10-1014 від 25.07.2018 складає 3899 гривень 40 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3899 гривень 40 копійок.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи захисника про застосування до нього ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано, що останній повністю визнав вину у скоєному злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв в розслідуванні злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітнього сина, а тому суд першої інстанції призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема в зв`язку з тим, що останній сприяв розкриттю злочину, свою вину визнав в повністю, має стійкі соціальні зв`язки проживає в цивільному шлюбі, постійно працює, хоча на роботу офіційно не влаштований, щоб утримувати сім`ю, змушений був скоїти крадіжку щоб терміново придбати ліки для своєї дружини, також у нього є батько з яким він постійно спілкується та підтримує його, оскільки ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, знову вчинив аналогічний злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: