ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1147/18 Справа № 183/2456/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши 26 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, разом з тим:

- 23.11.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України, застосовано заходи виховного характеру щодо неповнолітнього;

- 03.03.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 503-516 КПК України направлено із застосуванням примусового лікування до психіатричного закладу з загальним спостереженням;

- 07.12.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 503-516 КПК України застосовано примусове лікування до психіатричного закладу з загальним спостереженням,

за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000103, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, застосовано відносно ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру, у вигляді - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом комунального закладу "Дніпропетровська психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що в діях ОСОБА_10 вбачаються ознаки суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2, ч.3 ст. 185 КК України, що підтверджується дослідженими у суді доказами, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно небезпечного діянь він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання та на даний час не видужав.

Згідно матеріалів провадження, 07 січня 2018 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_10 проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , та через незачинені ворота, проник всередину гаражного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, де побачив електричну пилу, електричну косу та домкрат, які належать ОСОБА_11 , та викрав їх, а саме: електричну пилу «Makita UC4041A» вартістю 2977 гривень 22 копіки; електричну косу марки «Кентавр СК-1035Э» 220В 50 Гц, вартістю 1044 гривень 40 копійок; домкрат автомобільний вартістю 367 гривень 11 копійок.

Після чого, ОСОБА_10 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 4388 гривень 73 копійки.

07 січня 2018 року приблизно о 23.30 годині, ОСОБА_10 проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , де, не встановленим під час досудового слідства шляхом, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, побачив автомобіль марки «Москвич 2137», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , через не зачинені двері автомобілю, викрав комплект нових пластикових автомобільних ковпаків на колеса R13 «JESTIK», вартістю 295 гривень.

Після чого, ОСОБА_10 , продовжуючи знаходитися на території домоволодіння АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, побачив автомобіль марки «DAEWOO ТІКО», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , і, через не зачинені двері автомобілю, відчинив капот автомобілю, звідки, викрав майно, а саме акумуляторну батарею 25 ампер вартістю 1603 гривні 75 копійок.

Після чого, ОСОБА_10 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 1898 гривень 75 копійки.

07 січня 2018 року приблизно о 23.50 годині, ОСОБА_10 проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , де, не встановленим під час досудового слідства шляхом, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, де побачив гаражне приміщення, через не зачинені ворота, незаконно проник всередину, та викрав майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: повітряний компресор «WERK DV-50» 1837 гривень 66 копійок; кутова шліфувальна машинка «Ferm» 125 N» вартістю 304 гривень 67 копійок.

Після чого, ОСОБА_10 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 2142 гривень 33 копійки.

08 січня 2018 року в період часу з 00.25 годин до 09.15 годин, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_10 , проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_5 , де побачив автомобіль марки «DAEWOO Nubira» державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 . Підійшов до автомобілю, де шляхом вільного доступу, через не зачинені двері автомобілю, викрав крісло водійське вартістю 4248 гривень.

Після чого, ОСОБА_10 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 4248 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 22.00 години 14 січня 2018 року до 09.00 годин 15 січня 2018 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_10 , проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_5 , де проник на територію домоволодіння АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою, де побачив гаражне приміщення, і припускаючи, що в даному приміщенні знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_10 , підійшов до приміщення, де через не зачинені ворота, незаконно проник всередину, після чого викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: зварювальний апарат «ENERGY PROFI-215 WELDING» вартістю 11894 гривні 37 копійок.

Після чого, ОСОБА_10 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 11894 гривні 37 копійок.

15 січня 2018 року в період часу з 17.00 годин до 19.00 годин, ОСОБА_10 , більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_7 , проник на територію домоволодіння АДРЕСА_7 за вищевказаною адресою, де через не зачинені двері, незаконно проник всередину, після чого викрав майно, яке належить ОСОБА_15 , а саме: електричний шуруповерт «FORTE POWER TOOLS» вартістю 379 гривень 20 копійок.

Після чого, ОСОБА_10 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальних збитків на вказану суму.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу змінити, виключити з мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_10 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно дослідженого судом першої інстанції висновку експертизи, ОСОБА_10 у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, страждав і на теперішній час страждає на хронічне душевне захворювання у формі шизофренії параноїдальної. З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформульованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Висновки суду першої інстанції про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак є свідченням неправильного застосування такого закону.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника та законного представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КК України переглядається судове рішення щодо ОСОБА_10 в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 статті 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 19.04.2018 року ОСОБА_10 страждає на хронічне душевне захворювання у формі шизофренії параноїдальної. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_10 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Випробуваний в даний час також не може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльність) і керувати ними.

Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_10 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_10 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у його свідомості, чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак ухвалу необхідно в цій частині змінити через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала у цій частині - зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом щодо ОСОБА_10 змінити.

Виключити з ухвали посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_10 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4