Справа № 456/3761/17
Провадження № 1-кп/456/124/2019
УХВАЛА
про продовження строків тримання під вартою

07 травня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001818 від 10.10.2017р. відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2019 р. строк обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 11.05.2019 р.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Крім цього, звертає увагу суду, що судовий розгляд справи розпочато спочатку, всі свідки не допитані, а відтак, з метою усунення небезпеки впливу обвинуваченого на вказаних осіб, слід продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Представник потерпілого у вирішенні вказаного клопотання поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 категорично заперечив клопотання прокурора та просить суд обрати інший, більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо клопотання прокурора, просить суд обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказала, що клопотання подані прокурором впродовж судового розгляду є аналогічними за змістом, ризики, передбачені КПК прокурором в судовому засіданні не доведені. Крім слів потерпілого, відсутні докази тиску на нього зі сторони обвинувачених, а тому просить суд не зазначати вказану обставину, як підставу для продовження строку тримання під вартою. Просить суд також врахувати особу потерпілого, який згідно даних, здобутих під час судового розгляду характеризується посередньо. Крім цього, зазначає, що обвинувачений хворіє, та не отримує належного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, захисника, обвинуваченого, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, а в клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2019 року строк обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 11.05.2019 р. Підставою для продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора постійно повторюються та є аналогічними за змістом попереднім, і не відповідають вимогам КПК України є такими, що на увагу не заслуговують, безумовно нові ризики, передбачені законом прокурором не наведені, але це не суперечить закону, оскільки обвинувачений затриманий та перебуває під вартою, а відтак, позбавлений можливості вчиняти дії, які б слугували підставою для зазначення прокурором нового ризику в судовому засіданні.

Суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Що стосується доводів захисника про відсутність підстав для мотивування вказаного судового рішення тією обставиною, що зі сторони обвинувачених здійснюються погрози на потерпілого, суд вважає за необхідне вказати наступне.

В підготовчому та судовому засіданнях потерпілий неодноразово заявляв суду про тиск, який на нього чиниться зі сторони обвинувачених, наведене слугувало підставою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченим та дачу показань потерпілим через відеоконференцзв`язок. Потерпілий повідомляв суд, що неодноразово не з`являвся в судові засідання через погрози товаришів обвинувачених і подав суду заяву, в якій просить продовжити розгляд справи за його відсутності.

Суд визнає такими, що не грунтуються на нормах кримінально-процесуального закону доводи захисника про те, що факт погрози потерпілому зі сторони обвинувачених не підтверджений жодними доказами, та звертає увагу захисника, що для застосування норми п.3 ч.1 ст.177 КПК України, закон не вимагає від суду встановити вину вказаних осіб та факт наявності погрози за допомогою засобів доказування, передбачених ст.84 КПК України. Суд вважає, що для застосування вказаної норми закону достатньо самого повідомлення потерпілим про наведене в судовому засіданні, натомість незрозумілими для суду є довільна характеристика захисником особи потерпілого під час вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою, оскільки наведене не передбачено чинним законодавством, і з`ясування достовірності показань потерпілого відбувається на іншій стадії кримінального процесу.

В даному випадку, суд звертає увагу і на наступне.

Відповідно до Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживань владою, затвердженої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 40/34 від 29 листопада 1985 р., до жертв слід ставитись із співчуттям і поважати їхню гідність. Вони мають право на доступ до механізмів правосуддя відповідно до національного законодавства. При цьому слід сприяти тому, щоб судові й адміністративні процедури максимально відповідали потребам жертв, зокрема шляхом забезпечення їм можливості викладу своєї позиції по суті справи і надання належної допомоги на всіх етапах судового розгляду відповідно до національного законодавства.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К (85) 11 «Про положення потерпілого в рамках кримінального права і процесу» підкреслюється, що важливою функцією кримінального правосуддя має бути задоволення запитів і охорона інтересів потерпілого, підвищення довіри потерпілого до кримінального правосуддя, у зв`язку з чим необхідно більшою мірою враховувати запити потерпілого на всіх стадіях кримінального процесу.

Суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зазначений прокурором у клопотанні, знайшов своє підтвердження безпосередньо в судовому засіданні. А відтак, є всі підстави вважати обгрунтованим ризик можливого впливу обвинуваченого на потерпілого.

Твердження захисника про неналежне надання медичної допомоги обвинуваченому, захисником в судовому засіданні, незважаючи на правові приписи закону, жодними доказами не підтверджено.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

Слід також вказати, що тяжкість вчиненого злочину, це не єдина обставина, яку враховує суд при продовженні строків тримання під вартою, суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, а також той факт, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята і не погашена, посередньо характеризується, схильний до протиправної поведінки, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, розгляд справи розпочато спочатку і не допитано всіх свідків, потерпілий має підстави побоюватися за своє життя та здоров`я, про що заявив в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, в клопотанні захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу слід відмовити.

Суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту та вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна; не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 07 травня 2019 року до 05 липня 2019 року.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_9 , захиснику ОСОБА_4 та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1