05.02.2019 Справа № 756/7407/17
Унікальний № 756/7407/17
Провадження № 1-кп/756/187/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
представника потерпілого: ОСОБА_6 ,
потерпілого: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого: ОСОБА_11 ,
обвинуваченої: ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, працюючого головним інженером у ТОВ «Терикон Сервіс», маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Києва, українки, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 ,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2015 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Kia-Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Маршала Малиновського зі сторони вулиці Маршала Тимошенка в напрямку вулиці Лайоша Гавро в місті Києві із перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в межах населених пунктів понад 60 км/год., та наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя з проспектом Оболонським. В цей час по проїзній частині проспекту Оболонського зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка» в місті Києві рухався автомобіль «Hyundai-Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який виїхав на регульоване світлофорними об`єктами перехрестя з вулицею Маршала Малиновського на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух. Також в цей час, з лівого краю проїзної частини проспекту Оболонського, по ходу руху зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка», одразу ж за перехрестям з вулицею Маршала Малиновського в місті Києві, стояв вантажний автомобіль «ГАЗ-5204», д.н.з. НОМЕР_3 , із причепом «БЗП 7-02», д.н.з. НОМЕР_4 , біля якого знаходились пішоходи - працівники КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району міста Києва», серед яких був ОСОБА_7 , які проводили ремонтні роботи у вказаному місці.

Під час руху ОСОБА_11 допустив порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_11 виявились у тому що він, керуючи технічно справним автомобілем «Кіа-Сеrato», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись із перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в межах населених пунктів понад 60 км/год., під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого при виникненні небезпеки для руху, чим для нього був виїзд на регульоване світлофорними об`єктами перехрестя вулиці Маршала Малиновського з проспектом Оболонським в місті Києві автомобіля «Hyundai-Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався на червоний сигнал світлофора та якого він об`єктивно спроможній був завчасно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки та на вказаному перехресті здійснив зіткнення із даним транспортним засобом. Після зіткнення з автомобілем «Кіа-Сеrato», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль «Hyundai-Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , продовжив свій рух у некерованому стані та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 і причіп «БЗП 7-02», д.н.з. НОМЕР_4 , нерухомого вантажного автомобіля «ГАЗ-5204», д.н.з. НОМЕР_3 , що були розташовані на проїзній частині проспекту Оболонського, по ходу руху зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка», одразу ж за перехрестям з вулицею Маршала Малиновського в місті Києві.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту травму лівої нижньої кінцівки у вигляді уламкового перелому діафізу великогомілкової кістки на протязі дистальної чверті діафізу зі зміщенням уламків, перелому латеральної лодижки гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням уламків, підвивиху стопи, підголовчатого перелому малогомілкової кістки, перелому латерального мищелка великогомілкової кістки, перелому надколінника, обширних рвано-забійних ран передньої поверхні гомілки в нижній третині та гомілково-ступневого суглобу, стопи в ділянці п`яти, пошкодження передньої великогомілкової артерії, з послідуючим розвитком гангрени лівої стопи та ампутацією нижньої кінцівки з формуванням культі на рівні верхньої третини гомілки; забійну рану правої гомілки по переднє-внутрішній поверхні в середній третині. Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В діях водія ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_11 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

11 грудня 2015 року приблизно о 9 годині 10 хвилин, ОСОБА_12 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai-Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , рухалася по проїзній частині проспекту Оболонського зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка» в місті Києві. Під час руху ОСОБА_12 зупинилася перед регульованим світлофорними об`єктами перехрестям проспекту Оболонського з вулицею Маршала Малиновського на червоний сигнал світлофору. В цей час по проїзній частині вулиці Маршала Малиновського зі сторони вулиці Маршала Тимошенко в напрямку вулиці Лайоша Гавро в місті Києві рухався автомобіль «Кіа-Сеrato», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , та наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя вулиці Маршала Малиновського з проспектом Оболонським. Також в цей час, з лівого краю проїзної частини проспекту Оболонського, по ходу руху зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка», одразу ж за перехрестям з вулицею Маршала Малиновського в місті Києві, стояв вантажний автомобіль «ГАЗ-5204», д.н.з. НОМЕР_3 , із причепом «БЗП 7-02», д.н.з. НОМЕР_4 , біля якого знаходились пішоходи - працівники КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Оболонського району міста Києва», серед яких був ОСОБА_7 , які проводили ремонтні роботи у вказаному місці.

Під час руху ОСОБА_12 допустила порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 8.7.3 підпункт «е» та 10.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 8.7.3 сигнали світлофора мають такі значення:

- підпункт «е»: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_12 виявились у тому, що вона, керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai-Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині проспекту Оболонського зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка» в місті Києві та не зупинившись перед регульованим світлофорними об`єктами перехрестям з вулицею Маршала Малиновського на червоний сигнал світлофору, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін. Не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, відновила свій рух та виїхала на регульоване світлофорними об`єктами перехрестя проспекту Оболонського з вулицею Маршала Малиновського в місті Києві на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем «Кіа-Сеrato», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по вулиці Маршала Малиновського зі сторони вулиці Маршала Тимошенка в напрямку вулиці Лайоша Гавро та виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, що дозволяє рух. Після зіткнення з автомобілем «Кіа-Сеrato», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль «Hyundai-Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , продовжив свій рух у некерованому стані та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 і причіп «БЗП 7-02», д.н.з. НОМЕР_4 , нерухомого вантажного автомобіля «ГАЗ-5204», д.н.з. НОМЕР_3 , що були розташовані на проїзній частині проспекту Оболонського, по ходу руху зі сторони станції метро «Мінська» в напрямку станції метро «Петрівка», одразу ж за перехрестям з вулицею Маршала Малиновського в місті Києві.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту травму лівої нижньої кінцівки у вигляді уламкового перелому діафізу великогомілкової кістки на протязі дистальної чверті діафізу зі зміщенням уламків, перелому латеральної лодижки гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням уламків, підвивиху стопи, підголовчатого перелому малогомілкової кістки, перелому латерального мищелка великогомілкової кістки, перелому надколінника, обширних рвано-забійних ран передньої поверхні гомілки в нижній третині та гомілково-ступневого суглобу, стопи в ділянці п`яти, пошкодження передньої великогомілкової артерії, з послідуючим розвитком гангрени лівої стопи та ампутацією нижньої кінцівки з формуванням культі на рівні верхньої третини гомілки; забійну рану правої гомілки по переднє-внутрішній поверхні в середній третині. Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В діях водія ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 2.3 підпункт «б», 8.7.3 підпункт «е» та 10.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 8.7.3 підпункт «е» та 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого, що викладені у вироці вище. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не наказувати, фактичні обставини не оспорює. Заявлений цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнала, та повністю підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого, що викладені у вироці вище. У вчиненому щиро кається, просить суворо її не наказувати, фактичні обставини не оспорює. Заявлений цивільний позов не визнала у повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 своєї вини, їх вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується показами потерпілого та представника потерпілого, які в судовому засіданні підтвердили обставини справи та повністю підтримали подані позовні вимоги.

Разом з тим, в судовому засіданні були дослідженні письмові докази на підтвердження заявленого цивільного позову про відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортої пригоди в результаті якої останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Оцінюючи всі забрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_11 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості спричинених злочином наслідків при призначенні покарання ОСОБА_11 , суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав, характеризується позитивно, і тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки це покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, з необережності вперше вчинив тяжкий злочин, характеризуючих матеріалів, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст.75 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом із цим, під час судового розгляду захисниками ОСОБА_11 заявлено клопотання про звільнення останнього від покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році"

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", в редакції Закону від 22.12.2016, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За змістом п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину з необережності, має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, відносно якого не позбавлений батьківських прав, тому обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Оцінюючи всі забрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_12 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості спричинених злочином наслідків при призначенні покарання ОСОБА_12 , суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, свою вину у вчиненні злочину, який їй інкриміновано, визнала, характеризується позитивно, і тому вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, оскільки це покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів. Але, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, з необережності вперше вчинила злочин, характеризуючих матеріалів, складу її сім`ї, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливі без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_12 покарання із застосуванням ст.75 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом із цим, під час судового розгляду обвинуваченою ОСОБА_12 заявлено клопотання про звільнення її від покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році"

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", в редакції Закону від 22.12.2016, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За змістом п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, має неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, відносно якої не позбавлена батьківських прав, тому обвинувачена підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Крім того, до початку судового слідства потерпілим ОСОБА_7 , через свого представника ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. У заявленому позові позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень та матеріальну шкоду у розмірі 11548 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 50 коп.

Розмір завданої матеріальної шкоди потерпілий обґрунтовує, понесеними витратами на лікування, на підтвердження чого були надані фіскальні чеки. Разом з тим, внаслідок протиправних дій обвинувачених, йому спричинено значну моральну шкоду, яка виражається у отриманих ним та не пережитих і до теперішнього часу сильних фізичних та моральних стражданнях, душевних хвилюваннях, які призвели до непоправних та тяжких змін у загальних і звичних умовах його колишнього та теперішнього життя.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 заявлений цивільний позов потерпілого не визнав повністю.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_12 заявлений цивільний позов потерпілого не визнала повністю.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь кожного з підсудних в її заподіянні, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі, стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 11548,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. При цьому суд враховує, що в результаті протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , які спричинили для потерпілого негативні наслідки пов`язані з порушенням звичних життєвих зв`язків, через неможливість продовжувати активне суспільне та особисте життя.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з доказів, які були надані учасниками процесу під час розгляду справи, будь-яких інших доказів на спростування цивільного позову, суду не надавалося.
Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, відповідно в сумі 8017 гривень 64 копійки.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керується правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.22, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст.100, 124, 128, 370, 374, 377 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - звільнити ОСОБА_11 від відбування основного і додаткового покарань, призначених цим вироком.

ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - звільнити ОСОБА_12 від відбування основного і додаткового покарань, призначених цим вироком.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 11 548 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) грн. 50 коп. та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 8 017 гривень 64 копійок.
Речові докази по справі: автомобіль марки «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 залишити за належністю ОСОБА_17 . Автомобіль марки «Кіа Cerato» д.н.з. НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_11 . Причіп «БЗП 7-02» д.н.з. НОМЕР_3 залишити за належністю КП «Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1