В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0010032 від 30 жовтня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2004 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

21.10.2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебував в квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті з цивільною дружиною ОСОБА_5 , у зв`язку з чим у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_3 умисно наніс декілька ударів рукою в область обличчя ОСОБА_5 , схопив її руками за волосся та вдарив головою в двері ванної кімнати, після чого штовхнув рукою в спину, від чого ОСОБА_5 втратила рівновагу та вдарилася лівою частиною голови об кут крісла, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 2028/Е від 30.11.2018 року ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в лівій підочній ділянці, синця на повіках лівого ока, в правій підочній ділянці, в нижньощелепній ділянці зліва, тильно-зовнішній поверхні лівої ступні, садно в поперековій ділянці по середній лінії, крововилив на склері лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 діб, але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що дійсно 21.10.2018 року приблизно о 20 годині він перебував вдома, за адресою: АДРЕСА_1 , де посварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та під час сварки він багато разів бив її в обличчя, три удари були сильними, потім штовхнув її в спину, від чого вона впала та вдарилася об крісло. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що він не бив ОСОБА_5 головою об вхідні двері в ванну кімнату умисно, однак він не заперечував того, що вона могла випадково вдаритися головою об стіну чи двері в той час, як він її штовхав. А також зазначив, що не заперечує, що виявлені тілесні ушкодження спричинені саме його діями.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що вона разом з обвинуваченим та трьома дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де 20.10.2018 року розпочався конфлікт з обвинуваченим, а 21.10.2018 року приблизно о 20 годині на ґрунті ревнощів обвинувачений побив її, а саме: бив руками і ногами, поливав її горілкою,бив її руками по обличчю, тримаючи за волосся штовхав її, вдарив головою в двері, що ведуть до ванної кімнати, а також сильно штовхнув її на ліжко, від чого вона втратила рівновагу, впала та вдарилася головою об крісло. Внаслідок побиття вона отримала значні тілесні ушкодження та травму голови. Також ОСОБА_5 додала, що обвинувачений не приймає участі в вихованні їх спільних трьох дітей, не утримує їх матеріально, та неодноразово застосовував до неї фізичне насильство в присутності дітей через ревнощі, але до правоохоронних органів вона звернулася за допомогою лише цього разу. І в цей раз обвинувачений також побив її в присутності дітей, які плакали та кричали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що потерпіла ОСОБА_5 є її колегою по роботі, а обвинувачений ОСОБА_3 є цивільним чоловіком потерпілої. Свідок пояснила, що потерпіла з 20.10.2019 року по 30.10.2019 року не була на роботі та вона хвилювалася за неї, дзвонила, однак обвинувачений повідомив, що дружина погано себе почуває та не вийде на роботу. 30.10.2019 року потерпіла подзвонила їй (свідку) та повідомила, що ОСОБА_3 її сильно побив, забрав в неї телефон та утримував її в квартирі проти її волі, але їй вдалася втекти, однак діти залишилися вдома, та попросила про допомогу. Вона (свідок) зустрілася з потерпілою на роботі та побачила, що потерпіла була дуже сильно побита. На запитання свідка, що трапилося, потерпіла їй повідомила, що ОСОБА_3 тримав її вдома проти її волі та бив її руками, стрибав по ній ногами, обливав її спиртними напоями в присутності дітей. Також потерпіла їй повідомила, що вона такого більше не може витримати та показала нанесені їй обвинуваченим побої, а саме в неї була повністю побита спина, розбите обличчя та травмована нога. Потім вони викликали працівників поліції, написали заяву про вчинення злочину, і поїхали з працівниками поліції та соціальної служби, щоб забрати дітей.

Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. В зв`язку з тим, що свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не були очевидцями подій та не можуть повідомити суду, що саме сталося під час вчинення кримінального правопорушення, а також з метою дотримання розумних строків розгляду, сторона обвинувачення відмовилась від їхнього допиту.

Крім того, в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.10.2018 року, згідно якого потерпіла зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинив їй тілесні ушкодження, що мало місце за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця буде проходити судово-медичну експертизу.

Також згідно висновку експертного дослідження № 1895 від 02.11.2018 року, при судово-медичному обстеженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено: забійна рана в лівій підочній ділянці; синці на повіках лівого ока, в праві підочній ділянці, в нижньощелепній ділянці зліва, тильно-зовнішній поверхні лівої ступні; садно в поперековій ділянці по середній лінії; крововилив на склері лівого ока. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 21.10.2018 року, внаслідок не менш 5-ти травмуючи дій та відносяться: - синці, садно та крововилив до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); - забійна рана до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Відповідно до медичної довідки № 2589 ОСОБА_5 звернулась в приймальне відділення щеплено-лицевої хірургії № 1 22.10.2018 року о 00 годин 20 хвилин з діагнозом: гематома лівої навколо очної клітковини, забійна рана лівої підочної ділянки.

Згідно висновку експерта № 2028/Е від 23.11.2018 року 30.11.2018 року, вбачається, що дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням даних, викладених у висновку експерта № 1895 від 02.11.2018 року, свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 22.10.2018 року о 00 годин 20 хвилин, мали місце тілесні ушкодження: а) забійна рана в лівій підочній ділянці; б) синці на повіках лівого ока, в правій підочній ділянці, в нижньощелепній ділянці зліва, тильно-зовнішній поверхні лівої ступні; садно в поперековій ділянці по середній лінії; крововилив на склері лівого ока. Відповідно до п.п. 4.6 та 2.3.3 «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Відповідно до п.п. 4.6 та 2.3.5 «Правил», кожне з вказаних тілесних ушкоджень у п. б) даних підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені тілесні ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворилися внаслідок травматичної дії тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

У той же час, суд критично ставиться до показань обвинуваченого щодо того, що він не бив свою цивільну дружину головою в двері та це могло статися випадково, оскільки такі показання суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, зокрема показанням потерпілої, які є логічними та послідовними, та не викликають у суду сумнівів у їх достовірності.

Враховуючи зазначене, суд вважає показання обвинуваченого в цій частині такими, що направлені на представлення себе у кращому світлі з метою уникнути більш суворого покарання за вчинене.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме його характер та ступінь суспільної небезпеки, та що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.05.2002 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, вживання зі шкідливими наслідками, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_3 положень ст.ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді обмеження волі. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 378 гривень 00 коп. за проведення судово-медичної експертизи № 2028/е від 30.11.2018 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: