Ухвала
Іменем України
11 травня 2019 року
м. Київ
справа № 487/2113/16-к
провадження № 51- 2220 ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, якою повернуто апеляційну скаргу на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року, із клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:
26 квітня 2019 року захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування зазначеного судового рішення в касаційному порядку та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Просить задовольнити його клопотання та поновити строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, зазначивши про те, що ухвала апеляційного суду від 26 грудня 2018 року була постановлена без участі апелянта, а копію оскаржуваного судового рішення він отримав лише 28 січня 2019 року, що є поважною причиною пропуску строку для подачі касаційної скарги на зазначене судове рішення, оскільки обчислювати початок перебігу строку необхідно з 28 січня 2019 року.
Суд, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 цього Кодексу процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Як убачається із доданої до касаційної скарги ухвали апеляційного суду від 26 грудня 2018 року про повернення апеляційної скарги, в ухвалі були роз`яснені порядок та строк її оскарження до Верховного Суду.
Відповідно до положень, передбачених ч. 2 ст. 426 КПК, відрахування строку подання касаційної скарги з дня вручення копії судового рішення передбачено лише для засудженого, який тримається під вартою.
Захисник ОСОБА_4 касаційну скаргу на судове рішення подав до Верховного Суду 26 квітня 2019 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 26 березня 2019 року.

На думку Суду, зі змісту поданого клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення скаржнику строку касаційного оскарження судового рішення, оскільки ним не вказано переконливих обґрунтувань на підтвердження доводів про неспроможність подати вчасно касаційну скаргу на судове рішення. З урахуванням положень, передбачених ч. 2 ст. 426 КПК, сам факт отримання захисником копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду 28 січня 2019 року, на думку Суду, не є безумовною і поважною причиною поновлення строку на касаційне оскарження.
При цьому, скаржник не вказав у клопотанні доводів про те, які саме істотні обставини перешкодили йому подати касаційну скаргу на судове рішення протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.
Інших поважних причин пропуску строку, які позбавили скаржника реальної можливості у порядку та строки, передбачені законодавством, реалізувати свої права на подання касаційної скарги, у поданому клопотанні не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 підлягає поверненню.
Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
У поновленні строку касаційного оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року захиснику ОСОБА_4 відмовити.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, якою повернуто апеляційну скаргу на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3