Провадження № 11-кп/824/208/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.537 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, якою скаргу

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року за ст.69, п.п.«г», «ж», «з», «і» ст.93, ч.2 ст.140, ч.2 ст.142, ч.3 ст.166, ст.42 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.185, ч.4 ст.189, ст.257 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням обов`язків представника влади на три роки та позбавленням спеціального звання «підполковник міліції», відбуваючого покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1, -

на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання, повернуто заявнику.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що згідно з ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням зокрема засудженого. Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, може бути подано в залежності від питання, яке порушується перед судом, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений; до суду, який ухвалив вирок. Однак, жодних посилань на те, які саме питання та в чому вони полягають при виконанні вироку Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року у вигляді довічного позбавлення волі засудженим ОСОБА_7 в скарзі не наведено.

Не погоджуючись із рішенням районного суду засудженим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року скасувати, призначити новий розгляд його скарги в Деснянському районному суді м. Києва в іншому складі суду.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що всупереч доводам суду першої інстанції Київський апеляційний суд в ухвалі від 29.10.2018 року чітко вказав предмет його скарги незаконність тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року, що в розумінні ст.537 КПК України належить до інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Таким чином, ця скарга повинна розглядатись відповідно до вимог ст.ст.537, 539 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, із наступних підстав.

Керуючись ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однак, зазначених вимог кримінального процесуального закону районним судом не було дотримано в повній мірі.

Частиною 14 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати, в тому числі, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Положення ст.539 КПК України вказують про те, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених в тому числі п.14 ч.1 ст.537, ст.538 цього Кодексу.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ст.69, п.п.«г», «ж», «з», «і» ст.93, ч.2 ст.140, ч.2 ст.142, ч.3 ст.166, ст.42 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.185, ч.4 ст.189, ст.257 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати посаду, пов`язану з виконанням обов`язків представника влади на три роки та позбавленням спеціального звання «підполковник міліції».
На цей час засуджений відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1.
ОСОБА_7 звернувся до Апеляційного суду м. Києва зі скаргою на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання, за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2012 року.
На думку ОСОБА_7 , його засуджено до довічного позбавлення волі понад гранично допустимий десятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, встановлений ст.48 КК України (1960 року). Із огляду на це він просить визнати незаконним нинішнє тримання його під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як виду покарання, оскільки він уже фактично відбув шістнадцять років позбавлення волі. При цьому, враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» №838-УІІІ від 26.11.2015 року, він вже юридично відбув двадцять сім років позбавлення волі, що на дванадцять років перевищує граничний п`ятнадцятирічний строк, передбачений ч.1 ст.63 чинного КК України. Відтак, його в порушення вимог ч.2 ст.29 Конституції України тримають під вартою незаконно.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року скаргу засудженого ОСОБА_7 , подану в порядку ст.539 КПК України, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання, за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2012 року до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду по суті.
20 листопада 2018 року в провадження судді Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга (в порядку ч.2 ст.29 Конституції України) засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань №1, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, якою скаргу ОСОБА_7 на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання, повернуто заявнику.
Однак, із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.
Так,ухвалою Київського апеляційного суду від 29.10.2018 року чітко визначено предмет скарги ОСОБА_7 , який полягає у незаконності тримання його під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року, що в розумінні ст.537 КПК України належить до інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Отже, ця скарга повинна розглядатись відповідно до вимог ст.ст.537, 539 КПК України.

При цьому, зміст скарги засудженого аналогічно відображений і в тексті оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги засудженого про те, що посилання районного суду на відсутність належним чином сформульованого предмету його скарги та необхідність її повернення з цих підстав, є сумнівними та суперечать вимогам закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час судового розгляду.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження за скаргою ОСОБА_7 у тому ж суді в іншому складі суду.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргузасудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, якою скаргу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі, як виду покарання, повернуто заявнику, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: