ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/11832/18 (пр. № 1-кп/201/875/2018), стосовно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 18 грудня 2017 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з дворічним іспитовим строком, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 03 жовтня 2018 року більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступив у попередню змову з обвинуваченим ОСОБА_5 .

З метою реалізації злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_4 разом із співучасником злочину обвинуваченим ОСОБА_5 03 жовтня 2018 року о 21.30 годині побачили на лавочці-алеї, яка розташована на перехресті вулиць Шевченка та Гоголя у м. Дніпрі, раніше незнайомого ОСОБА_7 , який тримав в руках мобільний телефон, який обвинувачений ОСОБА_4 разом із співучасником кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 визначили, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, підійшли до ОСОБА_7 , де, згідно умов попередньої змови з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи повторно, згідно відведеної йому ролі, з метою придушення можливості до спротиву потерпілого, підійшов ззаду та схопив обома руками за тулуб ОСОБА_7 та руки зжав у замок, який в цей час тримав в руках мобільний телефон марки Xiaomi Mi А1. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи, згідно відведеної йому ролі, реалізуючи умови злочинної змови, висловлюючи погрозу застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, забрав у ОСОБА_7 мобільний телефон Xiaomi Mi А1 іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3299 гривень 17 копійок, який належав потерпілому ОСОБА_7 .

Після чого, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, а саме: мобільним телефоном Xiaomi Mi А1 іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та розпорядились ним на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково і пояснив, що 03 жовтня 2018 року ввечері він разом із обвинуваченим ОСОБА_5 піднімалися від Катеринославського бульвару у напрямку вул. Гоголя у м. Дніпрі, де на алеї побачили потерпілого ОСОБА_7 , у якого в руках знаходився мобільний телефон. Підійшовши до потерпілого, він почав виривати з рук останнього мобільний телефон, в той час, як обвинувачений ОСОБА_5 обхватив своїми руками потерпілого ззаду, тримаючи останнього за тулуб. Після того, як він забрав телефон, вони разом з обвинуваченим ОСОБА_5 направились на пл. Островського у м. Дніпрі з метою закладення викраденого мобільного телефону у ломбард, де були затримані співробітниками поліції, яким він видав зазначений мобільний телефон. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у своїх показаннях заперечив обставини його вступу із обвинуваченим ОСОБА_5 у попередню змову на викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 , а також застосування до останнього насильства і погрози його застосування.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково і пояснив, що 03 жовтня 2018 року ввечері він разом із обвинуваченим ОСОБА_4 проходили повз алею, розташовану на вул. Гоголя у м. Дніпрі, де побачили на лавочці потерпілого ОСОБА_7 , який сидів із мобільним телефоном у руках. Коли вони підійшли до потерпілого, він схопив останнього ззаду обома руками за тулуб, стиснувши їх в замок, а обвинувачений ОСОБА_4 забрав з рук потерпілого мобільний телефон. Після того, як вони заволоділи мобільним телефоном, вони направились на пл. Островського у м. Дніпрі для того, щоб здати мобільний телефон у ломбард і отримати грошові кошти, однак були затримані співробітниками поліції, які вилучили у обвинуваченого ОСОБА_4 мобільний телефон. Також, обвинувачений ОСОБА_5 заперечив наявність у нього та обвинуваченого ОСОБА_4 попередньої змови на заволодіння телефоном потерпілого, оскільки ці злочинні дії відбулися в момент вчинення кримінального правопорушення, а також факт удушення потерпілого і висловлювання на його адресу погрози застосування насильства.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані сторонами кримінального провадження докази, суд робить висновок про винуватість обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 03 жовтня 2018 року близько 21.30 години, він повертався додому та на перехресті вул. Шевченко та вул. Гоголя у м. Дніпрі, він сів на лавочку на алеї та дістав свій мобільний телефон Xiaomi Mi А1, чорного кольору. В цей час, до нього ззаду підійшов обвинувачений ОСОБА_5 і обхопив його за шию руками, а інший обвинувачений ОСОБА_4 , висловлюючи у нецензурній формі погрози застосування до нього насильства, вирвав з його рук вказаний мобільний телефон. Після цього, обвинувачені втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, а він направився за місцем своєї роботи, звідки викликав співробітників поліції, які в подальшому затримали обвинувачених і вилучили його мобільний телефон.

Вищевказані показання потерпілого повністю підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03 жовтня 2018 року (т.1, а.с. 6), у якому потерпілий ОСОБА_7 пояснив обставини вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення двома невідомими особами, які на вул. Гоголя у м. Дніпрі відібрали у нього мобільний телефон Xiaomi Mi А1, а також протоколом проведення за участю потерпілого ОСОБА_7 слідчого експерименту від 25 жовтня 2018 року із фототаблицею до нього (т.1, а.с. 75-80), відповідно до якого, потерпілий послідовно, докладно і впевнено відтворив обстановку вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення, вказавши дату, час і місце його вчинення, його положення під час нападу, конкретні дії кожного із обвинувачених, які полягали у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 із погрозою застосування насильства, виривав з його рук мобільний телефон, а обвинувачений ОСОБА_5 обхопив його ззаду в районі шиї та утримував, перешкоджаючи активно йому рухатись, при цьому, викладені обставини не суперечать його показанням у судовому засіданні.

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 04 жовтня 2018 року із фототаблицею до них (т.1, а.с. 16-23), потерпілий ОСОБА_7 впевнено і безпомилково впізнав обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як осіб, які 03 жовтня 2018 року на алеї, розташованої на перехресті вул. Шевченко і Гоголя у м. Дніпрі, із застосуванням насильства і погрозою його застосування відкрито заволоділи належним йому мобільним телефоном Xiaomi Mi А1.

Відповідно до протоколу огляду від 03 жовтня 2018 року (т.1, а.с. 8), слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у присутності двох понятих і спеціаліста біля будинку № 15 по вул. Привокзальній у м. Дніпрі було вилучено мобільний телефон Xiaomi Mi А1 іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який добровільно видав ОСОБА_4 з правою передньої кишені, вдягнених на ньому синіх джинсів, та в подальшому вказаний мобільний телефон постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 04 жовтня 2018 року було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і передано під розписку потерпілому на зберігання (т.1, а.с. 9-10, 14).

Факт належності потерпілому ОСОБА_7 викраденого мобільного телефону Xiaomi Mi А1 іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 підтверджується копією коробки від останнього із найменуванням товару та відповідними ідентифікуючими технічними даними (т.1, а.с. 15), при цьому, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5382-18 від 22 жовтня 2018 року (т. 1, а.с. 59-63), станом на 03 жовтня 2018 року ринкова вартість мобільного телефону Xiaomi Mi А1 Black 4Gb/32Gb становить з ПДВ 3959 грн., або без ПДВ 3299,17 грн.

Крім того, під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував у статусі підозрюваного, було проведено слідчий експеримент, що зафіксовано відповідним протоколом від 25 жовтня 2018 року (т. 1, а.с. 69-74), в ході якого, ОСОБА_5 докладно відтворив обстановку і обставини вчинення ним разом із обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_7 , впевнено пояснивши дату, час і місце відкритого заволодіння мобільним телефоном потерпілого, конкретні їх дії під час вчинення кримінального правопорушення, вказав на місці положення потерпілого та його місцезнаходження в той час, коли він підійшов позаду і обхопив руками потерпілого, стиснувши їх разом для придушення будь-якого супротиву з боку останнього, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , який заволодів мобільним телефоном, забравши його з рук потерпілого, а також їх подальший напрямок руху після відкритого заволодіння чужим майном і місце затримання співробітниками поліції, де у обвинуваченого ОСОБА_4 був вилучений мобільний телефон.

Також, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25 жовтня 2018 року (т. 1, а.с. 81-83), вищевказана слідча дія у виді слідчого експерименту була проведена за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , однак останній перед її початком відмовився від надання будь-яких показань на підставі ст. 63 Конституції України, у зв`язку із чим, жодних фактичних даних за результатами слідчої дії судом не встановлено.

Дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, вчиненого за обставин, викладених у обвинувальному акті, що повністю знайшло своє підтвердження при аналізі та оцінці досліджених у судовому засіданні доказів сторони обвинувачення, зокрема показань потерпілого ОСОБА_7 , який послідовно і докладно пояснив обставини вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення, під час досудового розслідування впевнено впізнав обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як осіб, які відкрито викрали у нього мобільний телефон із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я і погрозою його застосування, а також чітко відтворив конкретні обставини кримінального правопорушення в ході слідчого експерименту, вказавши на конкретні дії обвинувачених і роль кожного із них при вчиненні кримінального правопорушення, при цьому, отримані фактичні обставини повністю узгоджуються з процесуальними документами, відповідно до яких, у обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував разом із обвинуваченим ОСОБА_5 , було вилучено мобільний телефон потерпілого, який, згідно показань самих обвинувачених у судовому засіданні і фактичних даних слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , останні намагалися закласти у ломбард для отримання грошових коштів, а отже, у сукупності вищезазначені обставини не викликають у суду будь-яких сумнівів у причетності обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до відкритого заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_7 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я та погрозою його застосування, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Також, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, суд вважає доведеним в діях обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, про що свідчить наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно чинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

З пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також встановлені у судовому засіданні обстановку вчиненого кримінального правопорушення, конкретні дії кожного із обвинувачених, які характеризувались чітким виконання певної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, їх узгодженості і одномоментності, спрямованості на відкрите заволодіння одним і тим самими предметом кримінального правопорушення, усвідомленості цих дій, відсутності будь-яких інших причин для нападу на потерпілого, подальше спільне розпорядження викраденим майном, суд доходить до висновку про те, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заздалегідь, тобто до початку активних дій, домовились про вчинення цього кримінального правопорушення, а їх показання про відсутність попередньої змови між ними, суд розцінює, як намагання пом`якшити свою кримінальну відповідальність.

Також, суд критично відноситься до показань обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , та загальної позиції сторони захисту щодо відсутності таких кваліфікуючих ознак в діях обвинувачених, як насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрози його застосування, оскільки з показань потерпілого ОСОБА_7 , який раніше з обвинуваченими не знайомий, не має з останніми неприязних стосунків, що свідчить про відсутність підстав для недовіри до його показань, встановлено, що під час відкритого заволодіння його майном, обвинувачений ОСОБА_5 утримував його ззаду своїми руками, в той час, як обвинувачений ОСОБА_4 у нецензурній формі висловив йому погрозу можливого застосування насильства, якщо він буде вчиняти супротив.

При цьому, характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 , пов`язаний з насильницьким утриманням потерпілого під час вчинення кримінального правопорушення, який охоплювався єдиним умислом з обвинуваченим ОСОБА_4 , повністю підпадає під застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, враховуючи в тому числі, роз`яснення, які містяться у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до якого, під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння, таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження застосування такого насильства до потерпілого.

Що стосується наявності в діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки, як погроза застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що мало місце під час спільного вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 інкримінованого їм кримінального правопорушення, в ході вчинення якого, обвинувачений ОСОБА_4 висловив потерпілому ОСОБА_7 погрозу застосування насильства з метою перешкоджання подальшого супротиву зі сторони потерпілого, яка носила невизначений характер, то суд у такій ситуації враховує сукупність всіх встановлених у судовому засіданні обставин у цьому кримінальному провадженні, зокрема, місце і пізній час вчинення злочину, кількість нападників, конкретний характер їх дій та раптовість застосування насильства одним із співучасників, суб`єктивне сприйняття потерпілим ОСОБА_7 загрози, який у судовому засіданні підтвердив, що сприйняв погрози, як реальні, хвилюючись за своє здоров`є та життя, при цьому, така демонстрація дій обвинувачених свідчила про реальний намір останніх застосувати насильство до потерпілого у разі активного його супротиву їх злочинним діям, а отже, ці всі обставини у своїй сукупності є достатніми для висновку про правдивість показань потерпілого і реального сприйняття ним у обстановці, яка склалась, погроз застосування насильства, однак такого, яке за встановлених обставин і характеру дій обвинувачених, не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім цього, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 у своїх показаннях повідомляв про те, що під час викрадення у нього мобільного телефону, обвинувачений ОСОБА_5 обхопив його руками ззаду та душив, тим самими, подавляючи його волю до супротиву, однак, з досліджених у сукупності доказів, зокрема, показань обвинуваченого ОСОБА_5 щодо механізму утримання потерпілого, який він відтворив в ході слідчого експерименту, вказавши, що обхопив своїми руками тулуб потерпілого та притиснув руки останнього з метою перешкоджання зі сторони потерпілого активних дій, а також фактичних даних, отриманих в ході слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , де останній на фотознімках також показував приблизно такий самий механізм його утримання, який не суперечить показанням ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про те, що у обвинувальному акті правильно зазначено характер дій ОСОБА_5 при вчиненні за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого їм кримінального правопорушення, а такі показання потерпілого, у якого не було виявлено жодних ознак удушення, на думку суду, викликані шоковим станом останнього, що він підтвердив у судовому засіданні і своїм суб`єктивним сприйняттям відповідних подій.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинувачених:

-ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

-ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та осіб обвинувачених:

-ОСОБА_4 , який свою вину визнав частково, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, при цьому, ці обставини у сукупності суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, судом не встановлено. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання повністю буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, конкретним його обставинам та наслідкам, зокрема, вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого за попередньою змовою із застосуванням насильства і погрозою його застосування, активної ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу обвинуваченого, який хоча і позитивно характеризується, проте вчинив тяжке кримінальне правопорушення, пов`язане із застосуванням насильства і погрозою його застосування, активно здійснював злочинні дії, не займається суспільно-корисною працею, а отже, існує можливість вчинення обвинуваченим нових аналогічних кримінальних правопорушень, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких із вищевикладеними обставинами, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому іншого більш м`якого покарання або застосування до нього звільнення від відбуття покарання з випробуванням;

-ОСОБА_5 , який свою вину визнав частково, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, при цьому, ці обставини у сукупності суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, судом не встановлено. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання повністю буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, конкретним його обставинам та наслідкам, зокрема, вчинення стосовно потерпілого кримінального правопорушення за попередньою змовою із застосуванням насильства і погрозою його застосування, активної ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу обвинуваченого, який вчинив тяжке кримінальне правопорушення, пов`язане із застосуванням насильства і погрозою його застосування, активно здійснював злочинні дії, не займається суспільно-корисною працею, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, при цьому, вчинив нове у період іспитового строку, що вказує на те, що останній на шлях виправлення не став і продовжує вчиняти кримінальні правопорушення проти власності, а отже, ці дані свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких із вищевикладеними обставинами, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому іншого більш м`якого покарання. Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 18 грудня 2017 року був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки, при цьому, в період останнього вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 05 жовтня 2018 року, залишивши до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Зарахувати ОСОБА_4 , згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного покарання, попереднє ув`язнення з 05 жовтня 2018 року до дня набрання вироком законної сили, із врахуванням того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2017 року покарання у виді шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 05 жовтня 2018 року, залишивши до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Зарахувати ОСОБА_5 згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного покарання, попереднє ув`язнення з 05 жовтня 2018 року до дня набрання вироком законної сили, із врахуванням того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речовий доказ мобільний телефон Xiaomi Mi А1 іmei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 залишити за належністю власнику ОСОБА_7 .

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 286 грн. (двісті вісімдесят шість гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1