Справа № 547/607/18
Провадження №1-кп/548/12/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хорол кримінальне провадження №0000192 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вереміївка Семенівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, працюючого директором ТСОУ МСТК «Дніпро», не інваліда, на утриманні має одну малолітню дитину, пристарілих осіб на утриманні не має, не судимого,-

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 у смт.Семенівка Полтавської областіскоїв кримінальні правопорушення при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_4 15.06.2016 року близько 20 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку за місцем свого проживання АДРЕСА_3 , у ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс своїй на той час дружині ОСОБА_5 не менше двох ударів долонею руки в область голови та один удар рукою стиснутою в кулак по обличчю останньої.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження у вигляді: подвійного перелому нижньої щелепи, синця на нижній щелепі зліва та припухлості м`яких тканин на голові, які згідно висновку судово-медичного експерта №159 від 03.08.2016 кваліфікуються як ушкодження середньої ступені тяжкості, які спричинили довготривалий розлад здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_4 15.06.2016 близько 21.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї за місцем свого проживання у АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 , рукою стиснутою в кулак один удар в область голови.

В подальшому того ж дня близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будівлі Семенівського ВП Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області, що у смт. Семенівка Полтавської області, по вул. Шевченка, 43, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , заподіяв останньому один удар кулаком стиснутим в кулак в область обличчя.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої ранки та переривчастого синця на рівні дуги вилицевої кістки справа, припухлості м`яких тканин в лівій лобній області, які згідно висновку судово-медичного експерта №130 від 16.06.2016 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння злочину, свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Отже, своїми умисними діями, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, а своїми умисними діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а тому його дії вірно кваліфіковані за цими статтями Кримінального кодексу України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особу, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , хоча і вчинив злочин з обтяжуючою покарання обставиною, а саме вчинення злочину особу, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, але за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік, кримінальне правопорушення скоїв вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи думку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які звернулися з письмовими заявами до суду в яких вказали, що при визначенні міри покарання покладаються на розсуд суду та прохали провести судовий розгляд справи за їх відсутності.

Беручи до уваги викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 працює директором ТСОУ МСТК «Дніпро», суд дійшов висновку, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 слід призначити йому покарання у виді виправних робіт.

Крім цього, остаточне покарання за сукупністю злочинів для обвинуваченого ОСОБА_4 слід визначити на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, так як він скоїв декілька кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України.
Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій прохав суд застосувати до нього амністію, звільнивши його від призначеного покарання на підставі статті 1 пунктів «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні обвинувачений подану заяву підтримав, прохає застосувати до нього амністію та звільнити його від відбування покарання, оскільки обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими та особливо тяжкими, визнає свою вину, має одну малолітню дитину і не позбавлений батьківських прав відносно цієї дитини.
Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Судом встановлено, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинувачений ОСОБА_4 має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 , що батьківських прав його не позбавлено, що підтверджується довідкою служби у справах дітей Семенівської РДА Полтавської області від 30.05.2018 року № 102, що він є винним у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими та особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та вчинив ці злочини до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_4 дав письмову згоду суду на застосування відносно нього амністії.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
На підставі п. «в» ст. 1 та на підставі ст. 15 ЗУ «Про амністію у 2016 році» обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбуття покарання у виді виправних робіт.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав обрання відносно нього запобіжного заходу.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:
- по ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи засудженого із відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку;
- по ч.1 ст.125 КК України у виді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи засудженого із відрахуванням в дохід держави 10% із суми заробітку.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи засудженого із відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи засудженого із відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Головуючий: ОСОБА_1