У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1016/19

№ 1-кс/183/400/19

16 лютого 2019 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 14.02.2019 року до ЄРДР за № 0000309, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, зі слів підозрюваного працюючому генеральним директором ТОВ «Лемос», учаснику бойових дій на території антитерористичної операції, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що приблизно на початку лютого 2019 року, більш точної дати встановити в ході проведення досудового розслідування не надалося можливим, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на створення збройного формування та участь у їх діяльності не передбаченого діючим законодавством України, з метою встановлення контролю певної частини території частини автомобільної дороги «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» та частини прилеглої до неї території, розташованої в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою перевірки автомобілів громадян, їх особистих речей та майна. З цією метою ним в цей же час подано оголошення на «Інтернет ресурс «OLX» щодо залучення інших осіб до створюваного ним формування за грошову винагороду.

В цей же період ОСОБА_9 зустрівся та запропонував ОСОБА_8 взяти участь у діяльності незаконного формування за грошову винагороду, на що останній надав свою згоду.

В результаті зазначених дій ОСОБА_8 вступив та став брати участь у діяльності незаконного формування у кількості 5 чоловік, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , при цьому останні були одягнуті в камуфльований одяг військового типу та мали керівника в особі ОСОБА_9 .

Для здійснення своєї діяльності зазначені особи незаконно придбали та зберігали при собі пістолет «Zoraki-MOD914-S» № НОМЕР_1 , калібру 9 мм, мисливську рушницю 16 калібру та 2 страйкобольні автомати, а також підготували заповнені дровами та соломою мішки для створення умовного блокпосту на автошляху.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 14.02.2019 року приблизно о 13.00 годині прибули та розташувалися на 235 км автошляху «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», де створили за допомогою мішків, наповнених дровами та соломою, блокпост та у період часу приблизно з 13.00 години до 14.00 години та з отриманням кожним відповідних завдань, здійснювали діяльність не передбаченого діючим законодавством України збройного формування.

14.02.2019 року о 15.00 годині ОСОБА_8 було затримано на 235 км автодороги «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» Новомосковського району Дніпропетровської області за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

15.02.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Згідно клопотання, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 , який є мешканцем м. Дніпра, на даний час підозрюється у вчиненні злочину на території Новомосковського району Дніпропетровської області, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, тому підозрюваний ОСОБА_8 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, існує ризик того, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні вважала, що у відношенні її підзахисного відсутня підозра, оскільки в клопотанні відсутня інформація щодо певних дій, які скоював її підзахисний та які містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України. Крім того, все, що зазначено у клопотанні, не відповідає вимогам закону, який містить чітке визначення «збройне формування». Також вважає, що оскільки немає обґрунтованої підозри, питання наявності або відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розглядатися не може.

Підозрюваний ОСОБА_8 заперечував проти клопотання у зв`язку з тим, що він їхав влаштовуватися на роботу та крім цього жодних дій не вчиняв.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: витягу з ЄРДР про внесення 14.02.2019 року відомостей про кримінальне правопорушення за № 0000309; протоколів огляду місця події від 14.02.2019 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 14.02.2019 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого 14.02.2019 року о 15.00 годині затримано ОСОБА_8 .

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, який віднесено до категорії тяжких, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Також під час судового розгляду підозрюваний повідомив, що він офіційно працює генеральним директором ТОВ «Лемос», при цьому також повідомив, що 14.02.2019 року він їхав з метою працевлаштування, однак ні захисником, ні самим підозрюваним слідчому судді не було надано жодного документу на підтвердження даного твердження. Тому слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_8 відсутні дані про законні джерела доходів.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає не доведеним прокурором під час судового розгляду клопотання, оскільки не надано належних доказів того, що підтверджують можливість підозрюваним продовжувати скоювати інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 приймав участь у бойових діях на території антитерористичної операції, однак не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, ніде не працює, тому офіційні джерела доходів в нього відсутні, підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Під час судового розгляду підозрюваний ОСОБА_8 повідомив слідчому судді про те, що вказане кримінальне правопорушення він не скоював, тому не є соціального небезпечним. Захисник ОСОБА_7 зазначила, що на теперішній час відсутні докази щодо причетності її підзахисного до скоєння даного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому слідчий суддя вважає, що питання доведеності вини підозрюваного не відноситься до компетенції слідчого судді та не може впливати на вирішення питання щодо застосування до нього запобіжного заходу.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Крім того, у відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ; майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано раніше, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_8 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 березня 2019 року включно.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_15 у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 153.680 грн.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_16 застави, покласти на останнього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на кожний виклик;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1