Справа № 202/6849/18
Провадження № 1кп/202/107/2019
УХВАЛА
Іменем України

02 січня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000825 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітнього сина, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в:
Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.
Всі учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення судового розгляду, який провести у відкритому судовому засіданні.
Потерпілою стороною заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання вигляді позбавлення волі до 8 років. Після вчинення зазначеного злочину притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Будь яких дій щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочином, не здійснив.
Обвинувачений заперечував щодо зміні запобіжного заходу, посилаючись на те, що він намагався надати потерпілій матеріальну допомогу, але остання відмовилась від неї, що порушення Правил дорожнього руху після ДТП дійсно мало місце, але воно пов`язано з порушенням правил паркування автомобіля.
Суд заслухавши сторону захисту, обвинуваченого, вважає, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен ураховувати вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
При розгляді цього клопотання суд зауважує, що сама по собі тяжкість висунутих обвинувачень не є підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризик ухилення від слідства та суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків відсутній, тому підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає підготовку до судового розгляду закінченою.
Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, суд-

П о с т а н о в и в :

Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.01.2019 року на 11 год.35 хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого.
Клопотання потерпілої стороні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1