ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/281/19 Справа № 180/2124/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003293 за апеляційними скаргами прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченим, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.368 КК України, кожному окремо, у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування на 3 роки, з конфіскацією майна, за винятком майна, що не підлягає конфіскації згідно з Законом; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що при призначенні покарання обвинуваченим, судом першої інстанції не враховано наявність кваліфікуючих ознак при вчиненні злочинних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а саме вчинення кримінального правопорушення службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, при цьому протиправні дії ОСОБА_11 виразилися не лише в отриманні неправомірної вигоди для себе, а ще й для третіх осіб.
Вказує на те, що судом не надано належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також обставинам вчинення кримінального правопорушення та особам обвинувачених.
Зазначає, що під час досудового розслідування та судового провадження не встановлено жодних об`єктивних факторів щодо пом`якшення покарання обвинуваченим.
При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вину у вчиненому кримінальному корупційному правопорушенні взагалі не визнали, однак призначив їм покарання найближчого до мінімального, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити новий вирок, яким виправдати її, у зв`язку з недоведеністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Вказує на те, що суд у своєму рішенні виклав не всі покази надані ОСОБА_10 , а саме впустив частину щодо зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , яким судом не була надана оцінка.
Описуючи покази свідка ОСОБА_12 , суд не звернув уваги та не проаналізував їх у тих фактах, які прямо вказують на провокацію злочину.
Зазначає, що помічені грошові кошти були надані працівниками поліції ОСОБА_12 ввечері 14.09.2016 року, а на зустріч із ОСОБА_11 вказаний свідок відправився наступного дня - вранці 15.09.2016 року, при цьому жодним документом або відеозйомкою не зафіксовано факт наявності в нього всієї суми грошових коштів. Відеофіксація НСРД від 15.09.2016 року не містить даних про те, що конкретно ОСОБА_12 передає ОСОБА_11 , оскільки грошей на цьому відео не видно, перерахунку коштів не відбувається, тому яка сума була передана ОСОБА_11 не зрозуміло.
Посилається на те, що суд не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказують на об`єктивну можливість працівників поліції підкинути грошові кошти в сумку ОСОБА_10 ..
Також, судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що покази свідка ОСОБА_15 мають відмінності від наявного в матеріалах провадження відеозапису обшуку автомобіля.
Висновок суду про те, що під час обшуку автомобіля ГАЗ-3110 15.09.2016 року, жіноча сумка, що належала ОСОБА_10 та знаходилась на передньому сидінні автомобіля, була розкрита та оглянута в присутності понятих та учасників огляду є хибним, оскільки він не підтверджується показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та самих обвинувачених.
Вказівка суду щодо наявності відеозапису обшуку вказаного автомобіля є безпідставною, оскільки відеозапис цього обшуку відповідно до протоколу не вівся.
Суд першої інстанції не дав оцінку висновку експерта № 1/8.11/2402 від 21.10.2016 року, відповідно до якого на змивах з рук обвинувачених немає слідів люмінесцентної речовини, а також вони відсутні на одязі ОСОБА_10 , на зовнішній поверхні її сумки, в якій були знайдені грошові кошти.
Зазначає, що процесуальний прокурор з порушенням порядку, визначеного КПК України, отримав документи, на підставі яких було розпочато НСРД щодо ОСОБА_10 , і в порушення вимог ст.290 КПК України, попередньо не відкрив їх стороні захисту, а тому ці документи є недопустимими доказами.
Твердження суду про те, що ОСОБА_10 просила ОСОБА_12 про придбання та встановлення турнікету суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки у їх розмові, яка відбулася 08.09.2016 року, від обвинуваченої такого прохання не надходило.
Також висновок суду про те, що більша частина неправомірної вигоди одразу після передачі ОСОБА_11 опинилась у ОСОБА_10 є необгрунтованим, та таким, що не підтверджується матеріалами провадження.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_10 особисто взагалі ніяких дій в інтересах ОСОБА_12 не здійснювала і здійснити не могла, оскільки до її компетенції питання ОСОБА_12 не відноситься.
Зазначає, що директор ТОВ Буд-Акцепт ОСОБА_12 співпрацює з правоохоронцями на регулярних засадах, і цьому є підтвердження, а саме: кримінальне провадження № 0001272 від 27.12.2016 року за ч.3 ст.368 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу вказаного злочину, змінивши кваліфікацію його дій.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що, в порушення вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції у своєму рішенні не вказав, що вчинили він та ОСОБА_10 та за яких конкретних обставин, а вказав в чому їх обвинувачували до розгляду справи в суді.
Вказує на те, що надані суду прокурором матеріали НСРД безпідставно визнані судом допустимими доказами по справі, оскільки вони не відкривалися підозрюваним до розгляду справи судом.
Зазначає, що відповідно висновку експерта № 18.11/2402 від 21.10.2016 року, ні у нього, ні у ОСОБА_10 при змивах з рук слідів люмінесцентної речовини виявлено не було, а також їх не було виявлено на їхньому одязі.
Також посилається на те, що до його кабінету, як і до автомобіля ГАЗ, де були виявлені гроші, був вільний доступ, що свідчить про можливість залишення необхідних фіктивних доказів працівниками поліції.

Звертає увагу на те, що відповідно до бюджетного запиту на 2015 рік, Виконавчим комітетом Марганецької міської ради було запроектовано витрати на придбання групи товарів, зокрема турнікету на суму 32 700 грн., таким чином він при спілкуванні з ОСОБА_12 не мав наміру на отримання хабара для свого збагачення, або для передачі іншим особам, а тому склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України відсутній, як і відсутня попередня змова з ОСОБА_10 ..

Зазначає, що судом у вироку не вірно описані показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 щодо проведеного обшуку в кабінеті № 28, при цьому показання цих свідків узгоджуються з висновком експерта від 21.10.2016 року № 1/8.11/2402, в якому зазначено, що на ватних тампонах зі змивами з лівої та правої руки ОСОБА_11 та 22 банкнотах слідів речовини з люмінісценцією жовтого кольору в УФ променях не виявлено, разом з тим, на сумці (барсетка) ОСОБА_11 виявлені сліди такої речовини, а тому не зрозуміло, як гроші зі слідами речовини могли опинитися в його сумці минаючи контакту з його руками.

Крім того, вказує на те, що під час розгляду справи, суд не повно дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме, його сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також стан його здоров`я, оскільки він страждає захворюванням серця та іншими захворюваннями.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року: - ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки, з конфіскацією майна, за винятком майна, що не підлягає конфіскації згідно з Законом; - ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки, з конфіскацією майна, за винятком майна, що не підлягає конфіскації згідно з Законом; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що він, будучи завідувачем відділу землекористування та екології Марганецької міської ради (далі по тексту відділ), керуючись в своїй діяльності посадовою інструкцією, Положенням про відділ, являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, маючи прямий умисел, керуючись корисливим мотивом, за попередньою змовою із заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Марганецької міської ради ОСОБА_10 , групою осіб, використовуючи свої службові повноваження, одержав неправомірну вигоду для себе при наступних обставинах.
Так, в серпні 2016 року до Марганецької міської ради звернувся директор ТОВ «Буд-акцепт» ОСОБА_12 з метою розміщення тимчасових споруд на території м.Марганець. Для виконання зазначених дій ОСОБА_12 необхідно було спочатку вирішити питання щодо погодження розміщення зазначених тимчасових споруд павільйонів. Для цього він звернувся до завідувача Відділу ОСОБА_11 .
Під час забезпечення реалізації повноважень Марганецької міської ради у питаннях земельних відносин з директором ТОВ «Буд-акцепт» ОСОБА_12 , у завідувача Відділу ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 за попередньою змовою із заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Марганецької міської ради ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, використовуючи свої службові повноваження, ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 про необхідність передати йому та ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 46 000 грн. за безперешкодне погодження та своєчасне підготовлення на розгляд виконавчого комітету Марганецької міської ради проектів рішень та їх видачу, а саме: «Про погодження розміщення тимчасових споруд павільйонів з реконструкцією зупинок громадського транспорту по вул.Лермонтова біля ж.д. № 25 та ж.б. № 8»; «Про погодження розміщення трьох тимчасових споруд-павільйонів по вул.Лермонтова, біля ж.б.№№ 27, 29»; «Про погодження розміщення тимчасової споруди павільйону по вул.Бульварній, біля ТД «Ворошилівка», та в подальшому безперешкодне укладення договору тимчасового користування місцем вказаних тимчасових споруд.
ОСОБА_12 , розуміючи, що без передачі вказаних коштів він не отримає вказані рішення виконкому та в подальшому з ним не буде укладено договору тимчасового користування місцем вказаних тимчасових споруд, погодився передати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вказані грошові кошти.
15 вересня 2016 року, близько 07:40 години ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_11 поблизу будівлі Марганецької міської ради за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а. Під час розмови ОСОБА_11 вчергове повідомив ОСОБА_12 про необхідність передати йому та ОСОБА_10 зазначених вище грошових коштів для вирішення питання щодо розміщення директором ТОВ «Буд-акцепт» тимчасових споруд на території м.Марганець, так як в противному випадку його питання не буде вирішено позитивно. Після цього ОСОБА_12 на вимогу ОСОБА_11 передав останньому заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 46 000 грн. В цей же день ОСОБА_11 частину із отриманих в якості неправомірної вигоди грошових коштів, а саме 29 000 грн. передав ОСОБА_10 . Решту вказаних коштів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 планували згодом поділити між собою.
Завідувач відділу землекористування та екології Марганецької міської ради ОСОБА_11 та заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_10 , отримавши таким чином зазначені грошові кошти в якості неправомірної вигоди, довели реалізацію свого спільного злочинного умислу до кінця, направленого на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 .
В подальшому, в цей же день частина зазначених вище заздалегідь ідентифікованих грошових коштів на загальну суму 44 000 грн., які ОСОБА_12 раніше передав ОСОБА_11 , були виявлені та вилучені працівниками поліції. Так, в період часу з 08:15 до 11:05 годин, працівниками поліції був проведений обшук службового автомобіля ГАЗ-3110 д/н НОМЕР_1 , який знаходився поблизу будівлі Марганецької міської ради, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а, та в якому на час його зупинки знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . В ході проведення обшуку, на передньому пасажирському сидінні у жіночій сумці, яка належала ОСОБА_10 , були виявлені та вилучені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти на загальну суму 29 000 грн. (купюрами номіналом 500 грн. національної валюти України в кількості 58 купюр). В період часу з 08:35 до 10:45 годин працівниками поліції за добровільною згодою ОСОБА_11 був проведений огляд його службового кабінету № 28, який розташований в приміщенні будівлі Марганецької міської ради, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а. Під час огляду у сумці, яка належала ОСОБА_11 були виявлені та вилучені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти на загальну суму 15 000 грн. (купюрами номіналом 500 грн. національної валюти України в кількості 30 купюр). Решта коштів знайдена не була.
ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що будучи заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, керуючись в своїй діяльності посадовою інструкцією, Законом України «Про місцеве самоврядування», являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, маючи прямий умисел, керуючись корисливим мотивом, за попередньою змовою із завідувачем відділу землекористування та екології Марганецької міської ради ОСОБА_11 , групою осіб, використовуючи свої службові повноваження, одержала неправомірну вигоду для себе при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_10 15 вересня 2016 року, знаходячись у приміщенні Марганецької міської ради за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а, за безперешкодне погодження та своєчасне підготовлення на розгляд виконавчого комітету Марганецької міської ради проектів рішень та їх видачу, а саме: «Про погодження розміщення тимчасових споруд павільйонів з реконструкцією зупинок громадського транспорту по вул.Лермонтова біля ж.д. № 25 та ж.б. № 8»; «Про погодження розміщення трьох тимчасових споруд-павільйонів по вул.Лермонтова, біля ж.б.№№ 27, 29»; «Про погодження розміщення тимчасової споруди павільйону по вул.Бульварній, біля ТБ «Ворошилівка», та в подальшому безперешкодне укладення договору тимчасового користування місцем вказаних тимчасових споруд, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , групою осіб, отримали неправомірну вигоду в розмірі 46 000 грн., які вони вимагали у директора ТОВ «Буд-акцепт» ОСОБА_12 . Зазначені кошти у ОСОБА_12 15 вересня 2016 року близько 07:40 години отримав ОСОБА_11 та частину із вказаних коштів, а саме 29 000 грн. передав цього ж дня у службовому кабінеті ОСОБА_10 останній. Решту грошових коштів, які були отримані від ОСОБА_12 в якості неправомірної вигоди, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 планували згодом поділити між собою.
Заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_10 та завідувач відділу землекористування та екології Марганецької міської ради ОСОБА_11 , отримавши таким чином зазначені грошові кошти в якості неправомірної вигоди, довели реалізацію свого спільного злочинного умислу до кінця, направленого на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 .
В подальшому, в цей же день частина зазначених вище заздалегідь ідентифікованих грошових коштів на загальну суму 44 000 грн., які ОСОБА_12 раніше передав ОСОБА_11 , були виявлені та вилучені працівниками поліції. Так, в період часу з 08:15 до 11:05 годин, працівниками поліції був проведений обшук службового автомобіля ГАЗ-3110 д/н НОМЕР_1 , який знаходився поблизу будівлі Марганецької міської ради, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а, та в якому на час його зупинки знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . В ході проведення обшуку, на передньому пасажирському сидінні у жіночій сумці, яка належала ОСОБА_10 , були виявлені та вилучені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти на загальну суму 29 000 грн. (купюрами номіналом 500 грн. національної валюти України в кількості 58 купюр). В період часу з 08:35 до 10:45 годин працівниками поліції за добровільною згодою ОСОБА_11 був проведений огляд його службового кабінету № 28, який розташований в приміщенні будівлі Марганецької міської ради, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а. Під час огляду у сумці, яка належала ОСОБА_11 були виявлені та вилучені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти на загальну суму 15 000 грн. (купюрами номіналом 500 грн. національної валюти України в кількості 30 купюр). Решта коштів знайдена не була.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечував проти задоволення інших апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги обвинувачених та просили їх задовольнити, та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинувачених підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Згідно із п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Дані вимоги закону судом під час ухвалення вироку не дотримані, оскільки суд першої інстанції у мотивувальній частині вказаного вироку пославсь на формулювання обвинувачення, яке пред`явлене згідно із обвинувальним актом щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , та не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Оскільки у вироку суду не вказано формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які, у відповідності до ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою безумовне скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинувачених, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до п.10) ч.1 ст.7 КПК України, ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Апеляційний суд позбавлений можливості постановити кінцеве рішення, оскільки в апеляційних скаргах не ставиться питання щодо повторного дослідження доказів та встановлення фактичних обставин, також клопотань про повторне дослідження обставин та доказів сторони не заявляли, а відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому при новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, перевірити інші доводи апеляційних скарг прокурора та обвинувачених, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року задовольнити частково.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4