Справа № 442/2187/19
Провадження № 1-в/442/125/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі заяву адвоката ОСОБА_3 про застосування ст. 2 Закону України « Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, -

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:
29.03.2019 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з заявою застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_4 , засудженого вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05.12.2014 за ч.5 ст. 185 КК України із врахуванням ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 22.11.2018, за якою призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Адвокат підтримав заявлене клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання засудженого та просив не застосувати до нього Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки останній не попадає під дію цього Закону.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволення даної заяви.

ОСОБА_4 вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05.12.2014 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 22.11.2018 вказаний вирок в частині покарання щодо ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання, визначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Зараховано в строк відбуття покарання час утримання його під вартою з 06.12.2013 по 09.06.2015.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 №13 від 18.01.2018 підполковника ОСОБА_6 , ОСОБА_4 безпосереднього брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 15.01.2018 по 17.08.2018.

Згідно копії посвідчення Серія НОМЕР_2 від 18.03.2019 ОСОБА_4 присвоєно статус учасника бойових дій.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнанні винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судом, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2,3,4 ст.408, ст.410, ч.ч.2,3,4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

В той же час, логічне тлумачення положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» свідчить про те, що обов`язковою передумовою для її застосування до конкретної особи є відповідність цієї особи не одній, а всім умовам, зазначеним в ст. 2 цього Закону, а саме:

- вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2, 3 і 4 ст. 408, ст. 410, ч. 2, 3 і 4 ст. 411 КК України;

- захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;

- брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

- отримали статус учасника бойових дій;

- не відносяться до осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністію в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Отже, лише сукупність вищезазначених умов може бути підставою для застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» до особи, яка їм відповідає.

Однак, суду не надано підтвердження того, що засуджений отримав статус учасника бойових дій саме на день набрання чинності Законом України « Про амністію», що в свою чергу виключає можливість застосування до нього положень ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст. 86 КК України, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1