Справа № 304/202/19
Провадження № 1-кс/304/85/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши його клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000050 від 03 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області звернувся адвокат ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на автомобіль марки «ЗІЛ 131», р/н НОМЕР_1 , з деревиною, масою близько 6,5 м. куб, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2019 року у справі № 304/202/19. Мотивує його тим, що у провадженні СВ Перечинського ВП знаходиться кримінальне провадження № 0000050 від 03 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 04 лютого 2019 року накладено арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ЗІЛ 131», р/н НОМЕР_1 , з деревиною, масою близько 6,5 м. куб.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; товарно-транспортну накладну серії 3КБ № 692616 від 29 грудня 2018 року; специфікацію поколодного обліку № 3К-5 від 29 грудня 2018 року; договір купівлі деревини № 2072 від 28 грудня 2018 року та товарно-транспортну накладну № 19 від 02 лютого 2019 року, що вилучені протоколом огляду місця події від 02 лютого 2019 року. Як вбачається з вказаної ухвали, майно було вилучене у ОСОБА_5 , який на момент розгляду справи взагалі не мав жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, при розгляді клопотання слідчого взагалі присутній не був, а відтак і про винесення ухвали про арешт його майна дізнався отримавши її копію у суді 11 лютого 2019 року. Так, як вбачається з ухвали слідчого судді, арешт вказаного транспортного засобу потрібен органу досудового розслідування з метою здобуття доказів, які б підтверджували причетність осіб до скоєння даного кримінального правопорушення по факту підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів. Оскільки слідчий не надав ніяких відомостей про те, які саме сліди чи інші відомості містить транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, а відтак автомобіль марки «ЗІЛ 131», р/н НОМЕР_1 , з деревиною масою близько 6,5 м. куб., та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не мають значення речового доказу у справі про підроблення документів, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні представник володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 зазначив, що транспортний засіб не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, оскільки не містить будь-яких слідів вказаного злочину, будь-які експертизи стосовно нього проводитися також не будуть, а відтак відсутність арешту на вказаному автомобілі не перешкодить кримінальному провадженню. В той же час, ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність і перевезення є його єдиним джерелом доходу, а тому на транспортний засіб та відповідно й свідоцтво про його реєстрацію не може бути накладено арешт. Деревину також просив повернути, оскільки така була придбана на підставі офіційних товарно-транспортних документів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання в частині скасування арешту майна автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не заперечив, однак відносно деревини пояснив, що товарно-транспортні документи на таку проходять перевірку під час досудового розслідування, а відтак деревина має значення речового доказу та скасувати її арешт неможливо.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Так, як убачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 03 лютого 2019 року розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто злочину у сфері підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

В той же час, ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2019 року накладено арешт в тому числі й на транспортний засіб марки «ЗІЛ 131», р/н НОМЕР_1 , з деревиною, масою близько 6,5 м. куб., а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Так, слідчий суддя враховує ті обставини, що органом досудового розслідування не надано доказів повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні № 0000050 від 03 лютого 2019 року, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст. 128 КПК України, відсутні відомості про причетність будь-якої особи до вчинення злочину з приводу якого проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні, в тому числі і відносно ОСОБА_5 . Крім того, прокурор у судовому засіданні не надав будь-яких заперечень щодо скасування арешту майна, належного ОСОБА_5 , а саме транспортного засобу та його реєстраційних документів.

Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного та приймаючи до уваги необхідність існування обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98), слідчий суддя приходить до висновку, що арешт, накладений на транспортний засіб марки «ЗІЛ 131», р/н НОМЕР_1 , та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 необхідно скасувати.

Разом з цим, що стосується скасування арешту накладеного на деревину, масою близько 6,5 м. куб., то слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання до задоволення не підлягає, оскільки на даний час провадження у справі не закінчено, проводиться досудове розслідування, мета, з якою накладався арешт на зазначену деревину на теперішній час не досягнута, а саме, не вичерпані усі можливості щодо отримання доказів, які б могли свідчити про наявність або відсутність складу злочину, в тому числі шляхом проведення процесуальних дій із такою.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2019 року в частині арешту транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», р/н НОМЕР_1 , та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 скасувати.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1