Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3916/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Овруцький районний суд Житомирської області від 05 червня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого ПП «Сагал» водієм, одруженого, раніше не судимого, -

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, та виправдано останнього у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

Процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі 593,22 грн. віднесено на рахунок держави.

Речові докази два мисливських ножі повернуто власнику ОСОБА_7 .

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Так у вироку суду зазначеного, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, а саме в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, вчиненому за наступних обставин.

Так ОСОБА_7 в порушення п.п.8.1 та 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (дозвільна система поширюється на бойову нарізну армійських зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, вихолощену, навчальну, несучасну стрілецьку, спортивну, мисливську нарізну, комбіновану і гладкоствольну вогнепальну зброю, бойові припаси до цих видів зброї) незаконно, з метою носіння холодної зброї, не маючи на це передбаченого законом дозволу в один із днів в період з 20 по 30 квітня 2009 року, по АДРЕСА_2 , перебуваючи в будинку нині покійного ОСОБА_10 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), отримав в подарунок від останнього два ножі, що являються холодною зброєю, які помістив в поліетиленовий пакет та, зберігаючи при собі, без передбаченого законом дозволу незаконно переніс до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де придбані ножі сховав в кімнаті будинку до сейфу. В подальшому, в період з 30 квітня 2009 року по 02 вересня 2017 року, ОСОБА_7 незаконно, не маючи на це передбаченого законом дозволу, зберігаючи вказані ножі при собі, неодноразово ходив на полювання, в ліс по дрова та гриби, тим самим незаконно їх переносив. В один із днів в період часу з 1 по 30 вересня 2016 року, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , взявши в житловому будинку по місцю свого проживання один із вищезазначених ножів, зберігаючи його при собі, незаконно переніс його до лісового масиву, що поблизу с. Гладковичі Овруцького району, де займався заготівлею дров та при цьому користувався вказаним ножем у власних цілях (при нарізанні їжі). Після цього, в той же день, зберігаючи даного ножа при собі, ОСОБА_7 незаконно переніс його (ножа) до домогосподарства по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 . Крім цього, в один із днів в період часу з 1 по 30 серпня 2017 року, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , взявши в житловому будинку по місцю свого проживання один із вищезазначених ножів, зберігаючи ніж при собі, незаконно переніс його до лісового масиву, що поблизу с. Гладковичі Овруцького району, куди ходив з метою полювання, при цьому даний ніж постійно носив при собі. Після цього, в той же день, зберігаючи вказаний ніж при собі, ОСОБА_7 незаконно переніс його (ножа) з лісу до домогосподарства по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 .

14.09.2017 року, в період з 07 год. 20 хв. по 09 год. 10 хв., в житловому будинку, що по АДРЕСА_1 працівниками поліції Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області під час проведення обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_7 , в сейфі, що знаходився в кімнаті будинку, були виявлені і вилучені два зазначені вище ножі, які є коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії-мисливськими ножами загального призначення, які останній незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі заступник керівника Коростенської місцевої прокуратури старший радник юстиції ОСОБА_9 просить провести часткове дослідження обставин кримінального провадження в суді апеляційної інстанції; вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 05.05.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також істотним порушенням кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити останньому за цим Законом покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; речові докази у кримінальному провадженні: 2 ножі, чохол - конфіскувати в дохід держави.

Посилається на те, що незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненому інкримінованому йому злочині, вина останнього підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким судом належну оцінку не надано.

Так, згідно протоколу обшуку домоволодіння ОСОБА_7 від 14.09.2017 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Овруцького райсуду, в будинку ОСОБА_7 вилучені 2 ножі, чохол. Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи виявлені і вилучені з домоволодіння ОСОБА_7 два зазначені вище ножі є коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії - мисливськими ножами загального призначення. Будучи допитаний як свідок понятий під час проведення обшуку ОСОБА_11 підтвердив факт вилучення ножів в будинку ОСОБА_7 , а також пояснив, що останній заявив, що вказані ножі носив на полювання. Також він побачив, що чохол ножа був на патронташі. Раніше він зазначені ножі бачив в нині покійного сусіда ОСОБА_10 , він носив їх на охоту. Допитана як свідок понятий під час цієї слідчої дії ОСОБА_12 також підтвердила факт вилучення працівниками поліції під час обшуку в будинку ОСОБА_7 двох ножів. Допитаний як свідок слідчим суддею Овруцького райсуду ОСОБА_13 пояснив, що приблизно в вересні 2016 року він в лісі допомагав ОСОБА_7 готувати дрова, після закінчення роботи останній дістав продукти харчування, а також ніж, яким він ( ОСОБА_14 ) взяв в руки та нарізав продукти. Також свідок детально описав даний ніж. Також допитаний як свідок слідчим суддею Овруцького райсуду ОСОБА_15 показав, що в один з днів серпня 2017 року він знаходився в лісі, збираючи гриби. В лісі побачив односельця ОСОБА_7 , який ходив з мисливською рушницею. В останнього на ремні, на якому знаходились набої, він побачив ніж, який запам`ятав та детально описав вказаний ніж в судовому засіданні.

Ще на стадії досудового розслідування у слідства були наявні дані про можливість вчинення ОСОБА_7 тиску на вказаних вище свідків, саме тому слідчим ініційовано їх допит слідчим суддею.

Згідно протоколів впізнання предметів, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 серед пред`явлених для впізнання ножів впізнали ніж, який виявився ножем, вилученим з будинку ОСОБА_7 .. Допитані у якості свідків працівники поліції підтвердили, що вилучили знайдені ножі, оскільки ОСОБА_7 пояснив, що носив їх на полювання. Однак, будучи допитані в судовому засіданні, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 від даних ними раніше показань відмовились. При цьому, ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_7 він не знає взагалі, побачив його вперше під час судового засідання. Про те, що бачив в останнього в лісі холодну зброю ніж, дав під тиском працівників міліції, які застосували до нього фізичне насильство. Також ОСОБА_15 пояснив, що дійсно в серпні 2017 року бачив у чоловіка в лісі ніж, який потім впізнав під час пред`явлення йому слідчим ножів для впізнання. Однак тим чоловіком був не ОСОБА_7 , а інший, невідомий чоловік, схожий на останнього. Також в наступному судовому засіданні ОСОБА_15 пояснив, що показання на досудовому розслідуванні також давав під тиском працівників поліції. До показань останніх, даних ними під час судового слідства, слід віднестись критично, так як вказані особи на досудовому розслідуванні, зокрема під час допиту слідчим суддею, а також під час проведення пред`явленням для впізнання предметів дали детальні показання про обставини вчинення ОСОБА_7 злочину. Також, пояснюючи причину зміни показань застосуванням до них фізичного насильства, останні дають непослідовні показання щодо способу такого насильства місця та часу вчинення таких дій. Що стосується ОСОБА_15 , то будучи допитаний про обставини злочину, він дав показання, що на досудовому розслідування та під час розгляду справи в суді ніхто з працівників ні фізичного, ні психічного насильства до нього не застосовував. А наступного засідання пояснив, що таке насильство мало місце, що свідчить про нещирість свідка.

Проте суд не дав належну оцінку здобутих слідством вищевказаних доказів вчинення ОСОБА_7 злочину.

Крім того, судом не перевірено доводи прокурора про здійснення незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_7 на свідків шляхом їх підкупу, та відмовлено в задоволенні його клопотання, наданого в порядку ст. 333 КПК України, про доручення слідчому підрозділу Овруцького відділення поліції про проведення допитів свідків мешканок с. Гладковичі Овруцького району ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підтверджують факт такого впливу на свідків.

Також суд відмовив в задоволенні клопотання прокурора про проведення перевірки доводів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 про застосування до них фізичного насильства з боку працівників поліції шляхом надання доручення про проведення перевірки відповідним підрозділом прокуратури області.

Викладені обставини свідчать про допущене судом при розгляді провадження істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково дослідивши наявні в матеріалах провадження докази у відповідності до положень ст.. 404 КПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги та необхідності залишення вироку суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст. 373КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно частини 3 даної норми обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 91 КПК України містить перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед них доказуванню підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому обов`язок доказування у відповідності до положень ч.1 ст. 92 даного Кодексу покладається на слідчого, прокурора…

За положеннями ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Згідно ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
При цьому відповідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Переглянувши вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів приходить до висновку, що суд наведених вимог закону дотримався в повній мірі, повно, всебічно та об`єктивно встановив обставини фактичні обставини кримінального провадження, всебічно, повно та неупереджено дослідив надані сторонами кримінального провадження докази, оцінивши їх у відповідності до положень ст.. 94 КПК України кожен окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, не допустивши при цьому порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та зробивши висновки, які відповідають фактичним обставинам справи.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, посилаючись на загальні засади кримінального провадження, положення ст..ст.84-86, 91,92, 94, 95 КПК України, практику Європейського Суду з прав людини та положення ст. 62 Конституції України, на підставі досліджених під час судового провадження доказів, зокрема показів самого обвинуваченого та свідків, в тому числі і наданих слідчому судді в порядку ст. 225 КПК України, письмових доказів, наданих прокурором, суд першої інстанції зробив висновки про те, що в основу пред`явленої ОСОБА_7 підозри слідчим та прокурором були покладені лише визнавальні свідчення підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування, які він не підтвердив в суді та від яких категорично відмовився, посилаючись на те, що ці обставини були ним вигадані, а також на свідчення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні відмовились від своїх показань, в тому числі і надані слідчому судді в порядку ст. 225 КПК України, посилаючись на те, що дані показання були надані ними під примусом. При цьому судом також встановлено, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин носіння ОСОБА_7 холодної зброї під час досудового розслідування не встановлено, та суду не надано.

Переглянувши вирок суду в порядку апеляційного провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, захисника і прокурора, повторно дослідивши письмові докази в кримінальному провадженню за клопотанням прокурора та надані останнім в ході апеляційного розгляду, колегія суддів ввжає за необхідне погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження.

Так обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду у повному обсязі підтвердив свої пояснення, надані в суді першої інстації. Додатково пояснив, що ніколи вилучені в нього під час обшуку ножі нікуди не носив, їх йому подарив сусід у 2009 році, принісши до його будинку. При цьому зазначені ножі він ніколи не переносив з поліетиленовому пакеті з будинку сусіда до свого будинку, як то зазначено в обвинувальному акті. На свідків будь-якого тиску не чинив та їх не підкупав. Посилання прокурора в апеляційному суді на пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 є необгрунтованими.

Судом першої інстанції було досліджено покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які були допитані слідчим суддею Овруцького районного суду Житомирської області в порядку ст. 225 КПК України за їх заявами. Так, свідок ОСОБА_13 слідчому судді пояснив, що приблизно в вересні 2016 року він в лісі допомагав ОСОБА_7 готувати дрова, після закінчення роботи останній дістав продукти харчування, а також ніж, яким він ( ОСОБА_14 ) взяв в руки та нарізав продукти. Також свідок детально описав даний ніж. Свідок ОСОБА_15 показав, що в один з днів серпня 2017 року він знаходився в лісі, збираючи гриби. В лісі побачив односельця ОСОБА_7 , який ходив з мисливською рушницею. В останнього на ремні, на якому знаходились набої, він побачив ніж, який запам`ятав та детально описав вказаний ніж в судовому засіданні.

При цьому зазначені свідки в суді першої інстанції відмовились від своїх пояснень, оскільки за їх словами, надавали їх під примусом працівників поліції.

Апеляційний суд вважає за необхідне погодитися з оцінкою суду зазначених показів свідків та прийняття судом до уваги саме показів, наданих в ході судового розгляду кримінального провадження, оскільки судом у відповідності до положень ст.23, ч.4 ст.95 КПК України правильно надано перевагу показам свідків, які було безпосередньо сприйнято даним складом суду в ході розгляду кримінального провадження по суті, та відхилено їх покази, надані слідчому судді, оскільки дані покази було надано в межах досудового розслідування та не підтверджено даними свідками безпосередньо в ході розгляду провадження в суді по суті.

При цьому посилання прокурора в апеляційній скарзі на суперечності, наявні в даних показах, недоведеність чинення тиску на свідків з боку працівників поліції, а також на наявність показів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 які є сусідами Бірковських, за поясненнями яких можно зробити висновок про підкуп ОСОБА_7 свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , зазначених висновків суду першої інстанції при оцінці показів даних свідків, на думку апеляційного суду, не спростовують.

Так під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 відмовився від свої показань, які він давав під час досудового розслідування та пояснив, що з обвинуваченим він ніколи не зустрічався, а показання давав, не подумавши про наслідки. Те, що говорив раніше то була неправда. Його примусив так говорити слідчий, який радив говорити, так як написано в протоколі. Ножі він бачив в кабінеті на допиті. Він давав неправдиві показання, тому що на нього тиснули. На суді минулого разу йому було погано, тому він оговорив працівника поліції ОСОБА_18 . Йому скотчем заклеювали рот, але хто це робив, він не знає.

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 відмовився від свої показань, які він давав під час досудового розслідування та пояснив, що ОСОБА_19 він добре знає і вони перебувають в нормальних стосунках. Корчемлюка він останній раз бачив давно (років три назад). В 2017 році він в лісі бачив чоловіка з рушницею і ножем, але це був не ОСОБА_19 . Давав показання проти ОСОБА_19 тому, що йому сказали давати такі показання в поліції. В суді він казав неправду, бо на нього був тиск. Йому пропонували гроші, але він не взяв.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 (т.1 а.п. 241, 242) щодо обставин можливого підкупу обвинуваченим свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , є фактично поясненнями з чужих слів, які в ході судового розгляду ОСОБА_13 та ОСОБА_15 не підтвердили. А те, що ОСОБА_17 та ОСОБА_16 бачили, як ОСОБА_20 приходив до Берковських та наче б то приносив пакети, не може безумовно свідчити про вчинення підкупу свідків, а є лише припущенням як вказаних осіб, так і прокурора.

Також зазначені пояснення не можуть бути прийняті судом як допустимі докази, оскільки не перевірені судом безпосередньо в ході судового розгляду, особи, які їх надавали, не попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази.

Судом першої інстанції також було досліджено надані стороною обвинувачення письмові докази та допитані інші свідки в провадженні .

Так відповідно до протоколу обшуку від 14.09.2017 року під час його проведення в домогосподарстві ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено два мисливських ножі, які згідно висновку експерта №1/1691 від 27.09.2017 року визнано коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії мисливськими ножами загального призначення, які виготовлені промисловим способом (т.1 а.п. 24-29, 211-216).

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що згідно ухвали суду в вересні 2017 року він разом з іншими працівниками поліції прибули до домогосподарства ОСОБА_7 для проведення обшуку. Вони ознайомили ОСОБА_7 з ухвалою суду і розпочали обшук. Під час обшуку на сейфі був виявлений ніж, а коли відкрили сейф, то в ньому виявили ще один ніж. ОСОБА_7 пояснив, що ці ножі належать йому. Дані ножі не були записані в посвідчення мисливця і їх було вилучено. При цьому були присутні поняті.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що він приймав участь при проведенні обшуку у ОСОБА_19 . Зайшовши в будинок, вони ознайомили ОСОБА_7 з ухвалою суду і ОСОБА_23 запропонував останньому видати незаконні речі. ОСОБА_7 повідомив, що таких немає та вони провели обшук. Під час обшуку вони виявили два ножі (один на сейфі, а другий в сейфі), які були вилучені. ОСОБА_7 казав, що ходив з ножем на полювання (він чув цю розмову).

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого знає наглядно як дільничий офіцер. Він також брав участь у проведнні обшуку. ОСОБА_23 ознайомив ОСОБА_19 з ухвалою суду і запропонував видати заборонені речі. ОСОБА_7 повідомив, що заборонених речей немає і тоді вони провели обшук. На сейфі вони виявили ніж, а в сейфі ще один ніж. Ножі було вилучено. ОСОБА_7 під час розмови казав, що брав ніж на полювання.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого знає давно по роботі. У вересні вони проводили обшук у обвинуваченого і під час обшуку було виявлено два ножі. Один ніж був в чохлі. Обвинувачений пояснив, що йому їх подарували, і що він брав ножі на полювання.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_19 він знає приблизно років три, він у нього працює. ОСОБА_7 зарекомендував себе з хорошої сторони. Він знає, що той є мисливцем. Іноді вони разом ходили на полюванні. При ОСОБА_19 ножів він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що того дня до нього приїхали працівники поліції і попросили бути понятим при проведенні обшуку. В домогосподарстві ОСОБА_7 працівник поліції зачитав ухвалу про обшук і вони зайшли в хату. Під час обшуку вони на сейфі знайшли патронтаж і ніж, біля сейфа була рушниця. Другий ніж був в сейфі. Ножі вилучили. ОСОБА_19 казав, що він іноді брав ніж на полювання. Раніше він цього ножа не бачив у ОСОБА_7 . Цього ножа він колись бачив у ОСОБА_27 (покійного).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що того дня до них приїхали працівники поліції і попросили бути понятими при проведенні обшуку. В домогосподарстві ОСОБА_7 працівник поліції зачитав ухвалу про обшук і вони зайшли в хату. Під час обшуку працівники поліції знайшли рушницю і два ножі. Один ніж був на сейфі, а другий був в сейфі. Працівники поліції ножі вилучили. Раніше цих ножів вона не бачила.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснила, що їй зателефонував чоловік і сказав, що у них провели обшук. Спитала чого і він відповів, що і сам нічого не зрозумів. Протокол забирала вона, через пару днів. За ножі їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 він знає давно, бо працював в тому селі дільничим офіцером. Бірківського також знає по роботі. Відносно нього ніколи фізичне насильство не застосовував.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_15 він знає по роботі. До нього будь-якого насильства ніколи не застосовував. Бірковського також знає по роботі. Тиску також до нього ніколи не застосовував.

З аналізу пояснень вказаних свідків вбачається, що вони підтвердили факт проведення обшуку в домогосподарстві обвинуваченого та факт вилучення ножів, однак жодним чином не підтвердили факт носіння холодної зброї останнім. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що посилання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_7 в ході обшуку пояснював, що іноді брав ножі на полювання, не можуть бути враховані судом як безумовні та достані докази носіння обвинуваченим даних ножів та наявності в його діях складу злочину за ч.2 ст. 263 КК України, враховуючи те, що сам обвинувачений в судовому засіданні зазначені викривальні по своїй суті пояснення під час проведення обшуку не підтвердив та категорично проти цього заперечив.

При цьому за умови недоведення належними, достатніми та допустимими доказами в їх сукупності факту носіння ОСОБА_7 вилучених під час обшуку ножів, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку і протоколи пред`явлення зазначених ножів свідкам ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які на досудовому слідстві хоча і впізнавали дані ножі, однак в подальшому в ході судового розгляду , як вже зазначалося вище, відмовилися від своїх пояснень щодо підтвердження їх носіння ОСОБА_7 .

Не має істотного значення за наведених вище обставин також і те, що суд відмовив в задоволенні клопотання прокурора про проведення перевірки доводів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 про застосування до них фізичного насильства з боку працівників поліції шляхом надання доручення про проведення перевірки відповідним підрозділом прокуратури області, оскільки у суду , на думку колегій суддів, навіть без проведення вказаної перевірки було достатньо підстав для оцінки показань зазначених свідків, з якою апеляційний суд вважає за необхідне погодитися.

Крім того слід зазначити, що доводи сторони обвинувачення щодо необхідності оцінення наданих доказів саме як таких, що підтверджують вину ОСОБА_7 , які також є доводами апеляційної скарги прокурора, були предметом розгляду суду першої інстанції та цілком обгрунтовано, виходячи з вищенаведених обставин у вдіповідності до положень КПК України відхилені судом , і колегія суддів вважає за необхідне з такими висновками суду першої інстанції погодитися.

Підсумовуючи наведені вище обставини, керуючись як наведеними вище положеннями КПК України, так і нормами Конституції України, положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та практикою даного Суду щодо застосування до оцінки доказів критерію доведення «поза розумним сумнівом» та необхідності неухильного дотримання презумції невинуватості, апеляційний суд підстав для скасування чи зміні вироку суду, згідно положень положеннями ст..ст. 409 -413 КПК України, не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а виправдувальний вирок Овруцький районний суд Житомирської області від 05 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.263 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває чинності негайно, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: