Справа № 487/264/19
Провадження № 1-кп/487/412/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004292 від 01.11.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.12.2013 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 122 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, згідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.05.2014 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 122 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, згідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259, ч.2 ст. 259 КК України,-
за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 року о 18 годин 46 хвилин, у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №12 по вул. Шосейна в м. Миколаєві, коли в нього виник злочинний умисел направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

Так, знаходячись у вищезазначений час у вищезазначеному місці, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибуху не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, зі свого мобільного телефону марки Nokia 1280 чорного кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) та сім-карту № НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, подзвонив оператору «102» та завідомо неправдиво повідомив про те, що будинки АДРЕСА_2 , будинку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 - заміновані, тобто про підготовку їх вибуху та зазначив час вибуху, а саме о 01 годині 01 хвилині. У подальшому, під час проведення обстеження компетентними органами вказаних будинків жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Крім того, 15.11.2018 о 16 годин 21 хвилин, у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, і знаходився на розі вулиць Нікольська та Робоча в м. Миколаєві, коли в нього виник злочинний умисел направлений на повторне завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

Так, знаходячись у вищезазначений час у вищезазначеному місці, ОСОБА_3 діючи умисно, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірна знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибуху не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, діючи повторно з мобільного телефону марки Samsung SGH-E770 чорно-коричневого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_3 ) в якому знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 , належного його матері ОСОБА_6 , здійснив дзвінок диспетчеру спецлінії «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що у приміщенні Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області та ІТТ № 1 ГУ НП в Миколаївській області заміновані, в результаті чого була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх обов`язків органи Національної поліції. У подальшому, під час проведення обстеження компетентними органами прилеглої території будівлі Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області та ІТТ № 1 ГУ НП в Миколаївській області жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками,вчиненому повторно.

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України до суду надійшла угода про визнання винуватості від 12.03.2019 року, укладена між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до даної угоди прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0004292 від 01.11.2018 року і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, покарання:

за ч.1 ст.259 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч.2 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, у вигляду позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч.1 ст. 259 та ч.2 ст. 259 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 259, ч.2 ст. 259 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання:

а ч.1 ст.259 КК України у вигляді позбавлення волі на строком на 2 роки;

за ч.2 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі на строком на 4 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
З обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 2145,00 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 12.03.2019 року укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004292 від 01.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопрушень, передбачених ч.1 ст. 259, ч.2 ст. 259 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 259, ч.2 ст. 259 КК України, та призначити йому покарання

за ч.1 ст.259 КК України у вигляді позбавлення волі на строком на 2 роки;

за ч.2 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі на строком на 4 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 2145,00 грн.

Речові докази, а саме мобільні телефони марки Samsung SGH-E770 та Nokia 1280 - повернути ОСОБА_6 ..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбчаених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївської апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1