Справа № 450/2121/18 Провадження № 1-кп/450/93/19
УХВАЛА
судового засідання

22 лютого 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у ідкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Пустомити клопотання прокурора Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні №0002335 від 15.12.2017р., про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому за ч.1 ст.289, ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

в проваджені Пустомитівського районного суду Львівської області з липня 2018р. перебуває кримінальному провадженні №0000558 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.289, ч.1 ст.382 КК України, що якого запобіжного заходу не обрано.

20.02.2019р. прокурор подав в судовому засіданні клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, із застосуванням електронних засобів контролю.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 14.12.2017р. двох кримінальних правопорушень, щодо кого під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився .

Однак виникла необхідність в повторному обранні запобіжного заходу, метою якого є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки такий не з`явився до суду 17.12.2018р. без поважних причин, а також запобігання спробам впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків. Зокрема, 17.01.2019р. після допиту в суді свідка ОСОБА_7 , який надав в суді покази, викриваючі злочинну діяльність ОСОБА_4 , останній погрожував даному свідку через це фізичною розправою.

Вважає, що також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів та, не визнаючи свою вину у їх вчиненні і усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у вигляді реального позбавлення волі, може продовжувати переховуватися від суду, вчинити інші правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти обрання обвинуваченому запобіжного заходу, про який клопоче прокурор, пославшись на те, що обвинувачений постійно являється в суд та не порушував раніше покладених на нього обов`язків, а твердження прокурора про незаконний вплив ОСОБА_4 на свідка та потерпілу , нічим не підтверджені. Просить врахувати, що потерпіла та більшість свідків вже допитані судом, з часу вчинення злочину минуло більше 2-х років, однак відсутні факти про можливий вплив на них ОСОБА_8 . Зазначає, що обвинувачений має постійне місце праці та проживання, характеризується позитивно. Вважає, що прокурор не довів наявність мети та підстав , передбачених ч.3 ст.176 КПК України, тому в задоволенні клопотання просить відмовити.

Дану позицію адвоката підтримав обвинувачений ОСОБА_4 .
Присутня в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що з часу вчинення злочину ОСОБА_4 не впливав на неї будь-яким способом, при прийнятті рішення щодо поданого прокурором клопотання покладається на суд.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді штрафу, або обмеження волі, або позбавлення волі на строк до 5 років.
Строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обраний обвинуваченому 14.06.2018р., закінчився 14.08.2018 року, і такий не продовжувався та не обирався більш суворий, докази щодо можливого порушення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, відсутні.
Посилання прокурора на те, що обрання запобіжного заходу необхідне з метою запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки такий не явився в суд 17.12.2018р. без поважних причин, не заслуговує на увагу, оскільки таке спростовується довідкою та випискою з журналу, виданих лікувальним закладом.
При тому судом враховано, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді тривалий час, справа призначалась до розгляду 9 разів, на які ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, являвся.
Що стосується тверджень прокурор про незаконний вплив обвинуваченого на свідка ОСОБА_7 , то прокурор не довів дані обставину в суді, зокрема не надав доказів про можливе звернення ОСОБА_7 з відповідною заявою до правоохоронних органів, та не забезпечив явка даної особи в суд для допиту з цього приводу.
Суд враховує, що потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила можливий незаконний вплив на неї за сторони обвинуваченого, а також прокурор не надав суду доказів існування таких по відношенню до інших свідків у справі.
Що стосується ризиків, зазначених прокурором, то існування таких на даний час прокурор не довів належними та допустимими доказами. Зокрема, відсутні дані про ухилення обвинуваченого від явки в суд, вчинення інших злочинів чи перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким способом.
При тому встановлено, що обвинувачений має постійне місце праці та місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.
Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі ; вік та стан здоров`я , міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію ,майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Суд вважає, що на даний час існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.382 КК України, однак відсутні ризики, зазначені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України , підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
При тому суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадженняматеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст.132,176-178 ,181,184-186,193,194,206 ,331,392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволення клопотання прокурора Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці із застосуванням електронних засобів контролю, відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1