Справа № 447/303/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/517/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши кримінальне провадження № 447/303/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Розвадів Миколаївського району Львівської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. На підставі ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , Миколаївської дитячої школи мистецтв про стягнення моральної шкоди відмовлено.
ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона, 29 лютого 2016 року близько 16 год. 10 хв., в приміщенні навчального класу Миколаївської дитячої школи мистецтв, що знаходиться на пл. Ринок, 24 у м. Миколаїв Львівської області, умисно, вкусила ОСОБА_9 за кисть лівої руки, внаслідок чого спричинила тілесні ушкодження у вигляді дірбнокрапкових саден та двох ран на лівій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На вирок суду захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , Миколаївської школи мистецтв про стягнення моральної шкоди відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що в обвинуваченої ОСОБА_5 не було умислу на нанесення тілесного ушкодження потерпілому, а вона лише намагалася вивільнити руки, які ОСОБА_9 боляче її стискав, тоді як обвинувачення ґрунтувалося на поясненнях потерпілого, що ОСОБА_5 умисно спричинила йому тілесне ушкодження з метою вирвати аркуш паперу. При цьому захисник звертає увагу, що судом при формулюванні обвинувачення не зазначено конкретного мотиву та мети вчинення злочину. Вважає, що мотив, який спонукав обвинувачену до вчинення дій це захист від неправомірних дій потерпілого, що дозволяє визначити ставлення ОСОБА_5 до вчиненого та оцінити її дії як необхідну оборону.

Зазначає, що суд першої інстанції допустив явну упередженість, оскільки критично оцінивши показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з тих підстав, що вони працюють під керівництвом обвинуваченої та їх показання не підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , фактично взяв до уваги показання малолітнього свідка ОСОБА_13 , яка є ученицею потерпілого ОСОБА_9 та навчається в його класі. Крім того, на думку захисника, показання малолітньої ОСОБА_13 з точки зору їх достовірності не узгоджуються між собою, а також суперечать показанням обвинуваченої та свідків захисту. Вважає, що про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку свідчить те, що винуватість ОСОБА_5 ґрунтується виключно на показаннях малолітнього свідка.

Звертає увагу, що суд не взяв до уваги також непослідовність показань потерпілого, а також неузгодженість таких з іншими доказами у справі, у тому числі з показаннями свідка у справі малолітньої ОСОБА_13 , зокрема в частині того, чи виходила свідок ОСОБА_13 з класу, оскільки з показань обвинуваченої, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вбачається, що така виходила з класу, а тому не могла бути очевидцем конфлікту.

Вказує, що висновки суду щодо дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 05.06.2018, проведеного за ухвалою суду також містять істотні суперечності щодо місця розташування стола потерпілого ОСОБА_9 у кабінеті, а також того, чи могла свідок ОСОБА_12 бачити подію.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_5 подала письмове клопотання від 14 лютого 2019 року про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо неї на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. ОСОБА_5 повідомила суду, що вона погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які не заперечили проти задоволення клопотання, думку прокурора, яка не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є доведеною.
Водночас, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Колегія суддів, перевіривши обставини, які дають підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 є обґрунтоване та підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно з матеріалами кримінального провадження подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце 29 лютого 2016 року, тобто на даний час минуло більше двох років з дня вчинення злочину. Крім того злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості та на даний час у зв`язку із апеляційним оскарженням вирок місцевого суду не набрав законної сили.
Отже щодо ОСОБА_5 , за наявності її згоди, слід застосувати вимоги п.2 ч.1 ст. 49 КК України та звільнити її від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення особою злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки і обвинувачена надала згоду на це.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо неї закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 407, 417, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задоволити.
Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 . ОСОБА_4