Справа № 405/2684/18
Провадження №1-кп/405/107/18
У Х В А Л А
м. Кропивницький 31 січня 2019 року

Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2018 № 0002813 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, маючого неповну загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. На даний час за місцем свого проживання та реєстрації ОСОБА_4 відсутній, покинув місце свого проживання та до теперішнього часу не повернувся, тим самим переховуючись від органу досудового розслідування та суду. Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 на виклики до суду не з`являється, невідоме його фактичне місце перебування, існує обґрунтована підозра, що останній може переховуватись від органів слідства та суду, тому просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, зважаючи на підстави, викладені в ньому. Додав, що обвинувачений неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи як судовими повістками, так і в телефонному режимі, однак до суду не з`явився без поважних причин, що свідчить про його переховування від суду. Також, просив суд звернути увагу, що після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушення, пов`язаних з безпекою дорожнього руху, а саме ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП, що тільки підтверджує ігнорування обвинуваченим вимог закону.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що прокурором не доведено, що, окрім виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід. Просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки останній навчається в університеті та за весь час жодного разу без поважних причин не пропустив заняття, або застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жодних судових повісток він особисто не отримував, про те, що необхідно з`явитися до суду дізнався з телефонного дзвінка дільничого інспектора. Про перебування кримінального провадження у відношенні нього в суді йому відомо, він знає, що мають відбуватися судові засідання, але вважає, що повідомлення про час та місце розгляду справи він має отримувати завчасно, а саме за три доби до судового засідання. Секретар судового засідання та його захисник йому телефонували та повідомляли про час та місце судового засідання у справі, однак таке повідомлення відбувалось за 2-3 години до самого судового засідання і, не маючи офіційного документа на руках - судової повістки, він не мав можливості залишити заняття в університеті, пред`явивши деканату судову повітку про виклик до суду. Також додав, що від суду не переховується, весь час перебуває у гуртожитку, деякий час хворів та за весь час навчання він жодного разу без поважних причин заняття в університеті не пропустив, про що є відповідні довідки деканату.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 та законний представник потерпілої ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зазначили, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 є зухвалою та свідчить про те, що він зловживає своїми процесуальними правами, оскільки їх, як представників потерпілих, завчасно та належним чином повідомляють про час та місце розгляду справи, а обвинувачений, знаючи про перебування кримінального провадження у відношенні нього в суді, умисно ігнорує судові засідання та ухиляється від явки до суду, що порушує їх права, як представників потерпілого.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України закріплено мету і підстави застосування запобіжних заходів, зокрема частиною першою вказаної норми зазначено перелік ризиків кримінального провадження, які є вичерпними при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Крім цього, ст.178 КПК України передбачено обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Разом з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, та всі обставини, вказані у ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судові засідання у справі призначались на 12.09.2018 о 15 год. 30 хв., 01.10.2018 о 10 год. 00 хв., 08.10.2018 о 15 год. 45 хв., 08.11.2018 о 14 год. 00 хв., 30.11.2018 о 10 год. 00 хв., 17.12.2018 о 15 год. 00 хв.. Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, за адресою фактичного місця проживання, вказаною в обвинувальному акті ( АДРЕСА_3 ), а також телефонограмами. Листи з судовими повістками повернуті до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
У зв`язку із ухиленням обвинуваченого ОСОБА_4 від явки до суду ухвалами суду від 12.09.2018, 01.10.2018, 30.11.2018 застосовувався привід до обвинуваченого з метою його примусового супроводу до Ленінського районного суду м. Кіровограда для участі в судових засідання. Однак, виконати судові рішення про привід обвинуваченого ДОП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області не представилось можливим, оскільки за адресою - АДРЕСА_3 - останній не проживає та місце його фактичного перебування невідоме.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.11.2018 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що не з`являвся в судові засідання, оскільки не отримував особисто судові повістки про виклик до суду за три доби до призначеного судового засідання, у зв`язку з чим, не маючи на руках письмового виклику до суду, не міг залишити навчання в університеті та прибути до суду. При цьому, ОСОБА_4 підтвердив, що він є обізнаним про перебування в провадженні суду кримінально провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, знав, що судові засідання призначалися, про що йому в телефонному режимі повідомляли і секретар судового засідання, і дільничий інспектор, і його захисник, однак до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомляв, про стан розгляду справи не цікавився.

Таким чином, в ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1. ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що в суді перебуває кримінальне провадження у відношенні нього, що призначаються судові засідання, однак, зловживаючи своїми процесуальним правами та ігноруючи свої процесуальні обов`язки, встановлені ст.42 КПК України, зокрема щодо обов`язку прибути за викликом до суду, а вразі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суд, ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим у судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви, а тому він може вчинити дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування та суду.
Разом з тим, прокурором в клопотанні ставиться питання про застосування до обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою та саме такий запобіжний захід, на думку прокурора, може забезпечити належне виконання ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків. Однак, суд не може погодитися з вимогами прокурора, оскільки вони суперечать вимогам кримінального процесуального закону.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді - штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При цьому, відповідно до вимог ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;
2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;
6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який санкцією ч.1 ст.286 КК України не передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, тобто, не є особою, у відношенні якої кримінальний процесуальний закон надає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України.
Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд, з урахуванням встановлених обставин в судовому засіданні та матеріалів кримінального провадження, вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить уникненню ризику, передбаченого п. 1. ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .
У відповідності до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
З урахуванням вищезазначеного, суддя вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст. 176-178, 179, 183, 202, 205, 369-372 КПК України,
постановив:
клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід особисте зобов`язання строком на два місяці, тобто з 31.01.2019 до 31.03.2019.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до прокурора, суду за першим викликом;
2) не відлучатися із населеного пункту у якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця реєстрації та/або проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 31.03.2019.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8