Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1835/17
Номер провадження 1-кп/530/35/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2018 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 15.11.2017 року, відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Із Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області надійшов для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України, який ухвалою суду призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що від прокурора надійшло клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наслідками клопотання прокурора, суд з"ясував думки учасників судового провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Так, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження установлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим: маючи незняту та не погашену судимість, вчинив нові умисні злочини проти власності за наступних обставин: 14.11.2017 року, близько 20 год., він знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи поблизу паркана господарства, що належить ОСОБА_6 , розташованого в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед марки «Салют», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №826 від 17.11.2017 року становить 359 грн. 50 коп., то належить ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.11.2017 року близько 10, год. ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, та перебуваючи поблизу магазину "Маркет", розташованого в м.Зіньків по вул.Воздвиженська, 65, Полтавської області, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед, марки «Салют», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 825 - від 17.11.2017 року становить 900 грн. 00 коп, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.11.2017 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та, перебуваючи поблизу аптеки "Ваша аптека", розташованої в м.Зіньків по вул.Дроздівська, 2 Полтавської області, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед марки «Україна», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №»827 від 17.11.2017 року становить 520 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.11.2017 року, близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та, перебуваючи в магазині «Digma, TOB «Трейдмар», розташованого в м.Зіньків по вул.Дроздівська, 2 Полтавської області, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав пляшку рому марки «Captain Morgan» об`ємом 0.5 літра вартістю 293 грн.30 коп., чим спричинив майнової шкоди магазину «Digma» TOB «Трейдмар» на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно що є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_5 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.
Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Окрім того, на даний час він засуджений Октябрським районим судом м. Полтави в 2018 року до покарання з позбавленням волі.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину , що відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на свідків.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні середньої тяжкості злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, враховуючи вимоги ч.3 ст.315 КПК України, вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України у відкритому судовому засіданні на 15 січня 2019 року о 15 годині 00 хвилин, в залі Зіньківського районного суду Полтавської області, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих, свідків згідно з обвинувальним актом.

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженому, не працюючого, раніше судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Строк дії запобіжного заходу з 10.12.2018 року по 07.02.2019 року.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_5 звільняється з-під варти в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35240 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, р/р 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Полтавська державна установа ВП( №23).
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджують внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(№23)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово слідчого, що звернувся з клопотанням, прокурора та суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(23) у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання.
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
В судове засідання призначити на 15 січня 2019 року о 15 годині 00 хвилин та доставити обвинуваченого ОСОБА_5 , який утримується під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі №23 ( м. Полтава, вулиця Пушкіна, 91).

Виконання ухвали доручити Зіньківському ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та начальнику ізолятора тимчасового тримання №4 ГУНП в Полтавській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000585 від 15.11.2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення
Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1