В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 р. м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вись Маловиськівського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючої офіційно, судимого 14.03.2018 р. Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.1,2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
18 лютого 2017 р. близько 12 години ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку № 1 ТЕК БНАУ по вул. Я. Мудрого, 32, в м. Біла Церква Київської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який виразився в тому, що ОСОБА_4 , під приводом того, що йому терміново потрібно зателефонувати, попросив у ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «НОМТОМ НТ3», не маючи наміру в подальшому його повертати. ОСОБА_6 добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_4 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки НОМТОМ НТ3 вартістю 1045 грн.

В подальшому ОСОБА_4 , отримавши від потерпілого ОСОБА_6 вказаний мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник, а привласненим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1 045 грн.

4 листопада 2017 р. близько 9 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем тимчасового проживання в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «LG M250» належного ОСОБА_7 , вартістю 5000 грн., вирвавши його з рук останньої, та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочинів передбачених ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснила, що він дійсно 18 лютого 2017 р. близько 12 години знаходячись в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку аграрного університету по АДРЕСА_3 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який виразився в тому, що він під приводом що йому терміново потрібно зателефонувати, попросив у ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «НОМТОМ НТ3», не маючи наміру в подальшому його повертати. ОСОБА_6 добросовісно помиляючись в його намірах, передав йому свій мобільний телефон. Отримавши від потерпілого вказаний мобільний телефон, він з місця вчинення злочину зник, а телефоном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнову шкоду в сумі 1 045 грн. 4 листопада 2017 р. близько 9 години, він перебуваючи за місцем тимчасового проживання в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «LG M250» належного ОСОБА_7 , вартістю 5000 грн., вирвавши його з рук останньої, та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 190 ч.1, 186 ч.2 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Просить суворо не засуджувати.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і нею не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і добровільної згоди обвинуваченого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

При цьому суд зазначає, що в ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 було забезпечено право заперечити докази обвинувачення і саме обвинувачення висунуте проти нього.

Відповідно до п. 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Коробов проти України, п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України зазначено: при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд оцінивши показання обвинуваченого щодо висунутого проти нього обвинувачення, співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків та схожих неспростовних презумпцій факту, дійшов висновку доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчинені, інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2 КК України поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 190 ч.1 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

ст. 186 ч.2 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисні невеликої тяжкості і тяжкий злочини.

ОСОБА_4 судимий14.03.2018 р. Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.1,2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: щире каяття, є сиротою.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не установлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

Перебуває під профілактичним наглядом лікаря нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2017 р.

На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, молодий вік, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частин за вчинені злочини, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_4 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_4 за вчинені злочини, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_4 14.03.2018 р. Фастівським міськрайонним судом Київської області засуджений за ст. 185 ч.1,2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

За таких обставин ОСОБА_4 має бути призначене остаточне покарання відповідно до ст. 70 ч.4 КК України.

Цивільний позов, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: мобільний телефон «НОМТОМ НТ3», коробку до мобільного телефону марки «НОМТОМ НТ3», які передані потерпілому ОСОБА_6 за розпискою без дати, слід вважати повернутими власнику; мобільний телефон «Нокіа», який вилучений у ОСОБА_4 , переданий на зберігання до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернути ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 4 листопада 2017 р. затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 7 листопада 2017 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2 КК України і призначити покарання за:

ст. 190 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

ст. 186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеного ОСОБА_4 цим вироком і покарання призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду від 14.03.2018 р., призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати у строк відбутого покарання ОСОБА_4 строк тримання його під вартою з 4 листопада 2017 р. до 4 лютого 2019 р. включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 змінити із тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язку з`являтися за першим викликом до суду, до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 2 місяці, тобто до 4 квітня 2019 р. ОСОБА_4 з-під варти звільнити негативно.

Відповідно до ст. 179 ч.3 КПК України контроль зав виконанням ОСОБА_4 особистого зобов`язання покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Речові докази: мобільний телефон «НОМТОМ НТ3», коробку до мобільного телефону марки «НОМТОМ НТ3», які передані потерпілому ОСОБА_6 за розпискою без дати - вважати повернутими власнику; мобільний телефон «Нокіа», який вилучений у ОСОБА_4 , переданий на зберігання до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - повернути ОСОБА_4 .

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1