Справа № 715/1476/18
Провадження № 1-кп/715/103/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2018 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в попередньому судовому засіданні кримінальне провадження №0001636 від 24 квітня 2018 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 307 та ч. 3 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим розглянути дане кримінальне провадження у підготовчому судовому засіданні та затвердити угоди про визнання винуватості від 31 травня 2018 року, зазначав, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема ст. 291 КПК України.

Положення п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначають, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочину.

Вимоги до обвинувального акту визначені у п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, при цьому обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України не відповідає.

Так, не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та, не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд дослідивши обвинувальний акт, вважає, що він не відповідає вимогам закону.

Зокрема, Верховний Суд в своїй ухвалі 10 вересня 2018 року встановив, що місце звідки саме було відправлено наркотичний засіб не зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно в обвинувальному акті в повній мірі не встановлено обставини вчинення обвинуваченими злочину.

Також перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого, суд приходить до висновку, що у затвердженні угоди необхідно відмовити, а справу повернути прокурору для продовження досудового розслідування з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суперечить нормам матеріального права та роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті.

П. 4 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного суду України вказує на те, що, встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, а тому судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Так, в угоді про визнання винуватості в якості пом`якшуючих покарання обставин зазначені: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів.

Разом з тим повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину за своїм змістом є однією обставиною, що пом`якшує покарання, характеризує психічне ставлення особи до вчиненого нею і передбачена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що укладена угода суперечить вимогам ст. 69 КК України, оскільки в ній зазначена лише одна обставина, що пом`якшує покарання.

В основу своїх висновків суд ставить також і характер діяння, роль обвинувачених в злочинній діяльності, а також тяжкість злочинів та покарання, які передбачені санкціями ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 309 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 9 ,291, 314, 315 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В затвердженні угод про визнання винуватості, укладених між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 юристом 1 класу ОСОБА_7 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_5 , а також між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 юристом 1 класу ОСОБА_7 та обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 - відмовити

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001636 від 24 квітня 2018 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Кременчук Полтавської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця м. Кременчук Полтавської області у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 307 та ч. 3 ст. 309 КК України повернути прокурору для приведення його у відповідність з вимогами КПК України та продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 7-ми денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

СУДДЯ: