ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1189/19 Справа № 175/593/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003532 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за умови, що протягом 2 років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 29 жовтня 2017 року близько 12.10 годин керуючи автомобілем «ДЄУ Нексія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , рухався в Дніпровському (Дніпропетровському) районі Дніпропетровській області по автодорозі «Знамянка-Луганськ-Ізваріно» з боку м. Підгородне в напрямку с. Новоселівка.
Під час руху ОСОБА_7 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням маневру розвороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу який рухався ліворуч у супутньому напрямку - автомобілю «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 виконував маневр розвороту ліворуч, та в районі 228 кілометру скоїв з ним зіткнення. Після зіткнення автомобіль «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовживши рух, виїхав на смуту зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався у зустрічному йому напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, закритої травми грудної клітини з уламковим переломом 12-го ребра по лопатковій лінії з незначним зміщенням відламків ліворуч, садна в проекції 10-го ребра праворуч, закритого косого перелому поперечного відростку ЕЗ з розходженням уламків, перелому бічної маси крижа без зміщення уламків, перелому крила лівої клубової кістки без зміщення уламків, перелому лонної та сідничної кістки з незначним розходженням уламків, краєвого відриву фрагменту лонної кістки праворуч, забою лівої нирки, синця по бічній поверхні грудної клітини ліворуч між передньо-паховою та задньо-паховою лініями з переходом на бічну поверхню тулубу ліворуч та далі на проекцію гребня клубової кістки відповідно, які згідно висновку СМЕ № 4156е від 13 грудня 2017 року, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_13 керуючи автомобілем «ДЄУ Нексія» реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, невиконання якого згідно висновку комплексної судової інженерно-транспортної експертизи № 6/10.4/1249, № 6/10.1/1250 від 19 грудня 2017 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі с. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття основного покарання з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що у порушення вимог ст.ст. 75, 77 КК України судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягав застосуванню, оскільки необґрунтовано звільнено ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з випробуванням, оскільки даний вид покарання підлягає реальному виконанню.
Потерпілий ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_14 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, ОСОБА_14 надала до апеляційного суду заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілого та його представника, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_15 .
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду щодо встановлених фактичних обставин, доведеності вини ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфікації дій за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання за умови, що протягом 2 років іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно із ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному і самостійному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Допущенні порушення свідчать про те, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 75 КК України, звільнив обвинуваченого як від основного, так і від додаткового покарання, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
За таких підстав, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: