МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/447/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 березня 2019 року, якою
Вижиилу (Вижиілу, Віжіілу, Віжіїлу, Вижиїлу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єрмоклія района Штефан Воде Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_2
- відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 березня 2019 року скасувати та застосувати до засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 статтю 81 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_10 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, в порядку статті 81 КК України, - відмовлено.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. Вважає, що в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 відмовлено безпідставно. Апелянт зазначає, що засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 за весь строк відбування покарання характеризується посередньо. Вказує, що засуджений був працевлаштований в установи за що має 4 заохочення, за підсумки роботи, на протязі 2-х років. Апелянт, звертає увагу, що засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 за характером спокійний, з іншими засудженими не конфліктний, підтримує відносини з рідними, шляхом листування та побачень, а також має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку. Зазначає, що засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 відбув значну частину покарання, в скоєному злочині розкаявся, раніше не судимий, є громадянином Молдови, має місце реєстрації та проживання де характеризується позитивно.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку статті 81 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2013 року, яким його засуджено за частиною 5 статті 186 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.
Початок строку 13 лютого 2013 року, кінець строку 23 червня 2019 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд прийшов до висновку, що засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 не змінив свого відношення до порядку відбування покарання за вироком суду першої інстанції, не довів свого виправлення своєю поведінкою і ставленням до праці.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.
Так, Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М., засуджений за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2013 року, за частиною 5 статті 186 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2012 року по 13 лютого 2013 розу та з 13 лютого 2013 року по 28 лютого 2013 року з урахуванням частини 5 статті 72 КК України. Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що засуджений, Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М. має 9 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, а також 4 заохочення, у майстерні установи не працевлаштований, до робіт з благоустрою установи ставиться зневажливо, участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, спілкується із засудженими негативної спрямованості, у відділенні веде пасивний та пристосовницький спосіб життя, за характером спокійний, до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та коректний, схильний до грубих висловів, із засудженими не конфліктний, потребує контролю з боку персоналу установи, з проведених бесід позитивних висновків для себе не робить, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, підтримує зв`язок з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки та передачі, у скоєному злочині, зі слів, розкаюється частково, не змінив свого відношення до порядку відбування основного покарання за вироком суду, не довів, що він твердо став на шлях виправлення, і своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Як свідчать матеріли судової справи, 1 листопада 2016 року відносно засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 комісією, відповідно до статті 82 КК України, розглядалось питання про заміну невідбутої частини покарання на покарання у виді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією вказаного питання, у порядку статті 82 КК України, засуджений заохочень не мав, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Окрім того, 4 липня 2017 року відносно засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 знову розглядався на комісії, відповідно до статті 81 КК України, питання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення. Після розгляду комісією, у порядку статті 81 КК України, даного питання засуджений заохочень не мав, три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Доводи апелянта, щодо наявності у засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М. 4 заохочень, не заслуговують на увагу, оскільки були враховані судом першої інстанції.
Посилання апелянта на характеристику засудженого, а також перебування на його утриманні малолітньої дитини та батьків похилого віку, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для її скасування немає. Окрім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 березня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_7 - без задоволення. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: