Ухвала
Іменем України

19 листопада 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-9823ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора ОСОБА_6 від 09.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000413, за підозрою ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, повернуто особі, яка звернулась зі скаргою, - адвокату ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді задоволено. Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року - без змін.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, скаржник звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі «Делкурт проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium), від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А, № 11). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, № 93).

Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Нормами КПК України чітко визначений порядок розгляду скарг слідчим суддею та оскарження його рішень в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу з прийняттям рішення по суті апеляційних вимог оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Оскільки ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді та ухвалу апеляційного суду, постановлену за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, тобто на судові рішення, які відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України не підлягають оскарженню в касаційному порядку, тому у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись пунктом 1 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3