Справа № 752/1858/19
Провадження № 1-кс/752/1389/19
У Х В А Л А

29.01.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000062 від 05.01.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000062 від 05.01.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_5 .

Клопотання обгрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 000062 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством день та час, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомого майна квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала померлому ОСОБА_6 , чим спричинили спадкоємцям майнової шкоди в особливо великих розмірах.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_6 на праві власності перебувала квартира АДРЕСА_1 , яка дісталась у спадок від рідної сестри ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2016 року. За вказаною адресою у квартирі після смерті ОСОБА_7 ніхто не проживав, так як вона була не придатною для проживання. ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиою ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Донька ОСОБА_6 ОСОБА_9 разом з матір`ю ОСОБА_8 подали заяву нотаріусу ОСОБА_10 з метою отримання свідоцтва про спадщину.

04.01.2019 зранку ОСОБА_8 зателефонував сусід з квартири АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_11 і повідомив, що з квартири АДРЕСА_4 його затоплюють. Приїхавши до вказнаної квартири, вони побачили що замки вхідних дверей замінені і в квартирі знаходиться невідомий чоловік, який повідомив, що його найняла ОСОБА_12 для того, щоб прибратись і робити ремонт. ОСОБА_12 зазначила, що орендує вказану квартиру на підставі договору оренди укладеного 26.12.2018 з ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначена квартира за адресою: АДРЕСА_5 належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу укладеного 03.12.2018 між померлим вже на той час ОСОБА_6 від імені якого діяв ОСОБА_13 та ОСОБА_5 . Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 .

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу від імені померлого ОСОБА_6 діяв ОСОБА_13 на підставі довіреності посвідченої 04.06.2018 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_15 .

Хто такі ОСОБА_13 та ОСОБА_5 ні доньці померлого ні дружині не відомо.

В ході досудового розслідування встановлено, що для посвідчення договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , невстановлена досудовим розслідуванням особа надала довіреність від імені померлого ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_13 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , серії НОМЕР_1 , який відповідно до реєстрів МВС перебуває серед викрадених та втрачених з 31.12.2015.

В подальшому було встановлено, що ОСОБА_5 . продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_16 , про що було укладено договір купівлі-продажу 06.03.2019 посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_17 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 22.01.2019 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оформлено за ОСОБА_5 .

У зв`язку з вищевикладеним, на даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно з метою його збереження.

Слідчий подав заяву, відповідно до якої підтримав клопотання та просив розглядати у його відсутність.
Власник майна в судове засідання не викликався на підставі положень ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду клопотання встановлено, що в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 000062 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом шахрайства квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала померлому ОСОБА_6 .

Слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000062 від 05.01.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У випадках, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправні впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собі форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальне провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

З наданих суду до клопотання письмових доказів вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст.ст.98,170 КПК України, оскільки воно є об`єктом кримінального правопорушення, здобуто злочинним шляхом.

З врахуванням викладеного, вважаю, що не застосування арешту може призвести до подальшого знищення зазначеного майна або його відчуження, в зв`язку з чим з метою збереження майна, яке відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, вважаю за необхідне задовольнити заявлене клопотання, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження на даній його стадії є доцільним і виправдовує втручання у права власника майна.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000062 від 05.01.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя