Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
15 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду кримінальне провадження №0004481 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше неодноразово судимого востаннє -18 липня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.3 ст.187 КК України з призначеним покаранням із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років із конфіскацією майна,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_5 01 липня 2016 року приблизно о 02 год. 30 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , яке полягало у нанесенні їй удару рукою в потилицю заподіяв легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї справа та крововилив на передній поверхні грудної клітки зліва, - та відкрито, шляхом ривка із шиї потерплої, викрав належні потерпілій ювелірні вироби, а саме: золотий ланцюжок вагою 7 г. 585 проби вартістю 4231,43 гривень, золотий ланцюжок вагою 3 г. 585 проби вартістю 1813,47 гривень, золотий кулон у формі квітки вагою 1 г. 585 проби вартістю 604,49 гривень, золотий кулон круглої форми з релігійними зображеннями вагою 1,5 г. 585 проби вартістю 906,74 гривень, золотий кулон квадратної форми вагою 2г. 585 проби вартістю 1208,98 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , погрожуючи потерпілій застосувати щодо неї фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, змусив її віддати йому золоту каблучку вагою 2г. 585 проби вартістю 1208,98 гривень та відкрито забрав у неї жіночу сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходилися дві в`язки ключів.
Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 фізичної шкоди та майнової шкоди у розмірі 9974, 09 гривень.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року ОСОБА_5 визнаний винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 1 /один/ рік 10 /десять/ місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк його тримання під вартою з 25 липня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом також вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, погодившись з кваліфікацією дій обвинуваченого та доведеністю його вини, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного обвинуваченому покарання, зокрема, призначення судом покарання нижче від найнижчої межі, передбаченою санкцією інкримінованої статті. Стверджує, що суд призначаючи покарання не достатньо врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, вчинення ним злочину щодо молодої жінки та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Також звертає увагу на те, що обвинувачений неодноразово судимий зокрема і за вчинення особливо тяжкого злочину на 5 років позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив.
Просить, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України 5 /п`ять/ років позбавлення волі.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив скасувати вирок суду, та постановити новий з підстав наведених у апеляційній скарзі, доводи обвинуваченого та його захисника щодо залишення вироку суду без змін, оскільки суд належним чином врахував всі пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини та прийшов до правильного висновку про можливість його виправлення за призначення покарання нижчого від найнижчої межі передбаченої санкцією інкримінованої йому статті, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки судом першої інстанції проведено спрощений порядок дослідження доказів, то відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.
Проте, суд першої інстанції не дотримався всіх вимог закону при ухваленні вироку та призначенні покарання.
Так, відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину який за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому зокрема щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілій.
Також суд врахував і особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, й взяв до уваги думку потерпілої, якій заподіяні злочином збитки відшкодовано.
З врахуванням вищенаведених пом`якшуючих відповідальність обставин, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України.
Водночас, суд застосував ст.69 КК України, та призначив ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією інкримінованої йому ч.2 ст.186 КК України 1 /один/ рік 10 /десять/ місяців позбавлення волі.
Колегія суддів вважає рішення про застосування положень ст.69 КК України необґрунтованим, оскільки обставини, визнані судом пом`якшуючими, з врахуванням особи обвинуваченого та позиції потерпілої, давали суду підстави для призначення покарання обвинуваченому ближче до мінімальної межі передбаченої у санкції інкримінованої йому статті, однак наявність зазначених підстав не знижує ступінь тяжкості вчиненого настільки, щоб призначити ОСОБА_5 покарання, яке нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України для такого виду покарання.
На думку колегії суддів призначене місцевим судом покарання не буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Оцінивши особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин у сукупності, наявність обставини що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої, тяжкість вчиненого злочину, а також зважаючи на неодноразові судимості обвинуваченого за вчинення злочинів проти власності, також, що за останньою з них до нього при призначенні покарання уже було застосовано положення ст.69 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для призначення ОСОБА_5 покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, відповідно до вимог ст.69 КК України не вбачається.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити мінімальне покарання передбачене ч.2 ст.186 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.186 КК України 4 /чотири/ роки позбавлення волі.
ОСОБА_5 взяти під варту із зали суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 15 листопада 2018 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII зарахувати у строк відбування покарання час його тримання під вартою з 25 липня 2016 року по 10 липня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
С у д д і:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3