Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2722/16-к

Номер провадження: 1-кс/511/767/18

06.12.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: представника TOB «Макс» адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс» про скасування арешту майна, -
ВСТАНОВИВ:
05.12.2018 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Макс» про скасування арешту майна. Клопотання обґрунтоване тим, що у відповідності до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,9924 га, яка розташована за адресою: Одеська область, місто Роздільна, вулиця Привокзальна, 1, кадастровий №:02:008:0010, та яка належить ТОВ "МАКС" . Підставою для накладення арешту було те, що на момент звернення до суду, прокурор вважав, що ринкова вартість земельної ділянки, яка перебувала у власності громади, була значно занижена. Оскільки права власника майна вказаним арештом порушуються, жодних правових підстав для накладення арешту немає, відсутні ризики, тому є всі підстави для скасування вказаного арешту

В судовому засіданні представником ТОВ «Макс» адвокатом ОСОБА_3 було зазначено, що арешт майна підлягає скасуванню, оскільки на протязі двох років орган досудового розслідування нічого не робить по справі; цивільний позов ні до кого не пред`явлений; підозра жодній особі не оголошена; договір купівлі-продажу вказаного майна є дійсним та ні ким не оспорюється; посадові особи ТОВ «Макс» не є службовими особами і не є суб`єктами злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України; на сьогоднішній день власник майна обмежений в своїх правах розпорядження спірним майном, оскільки підприємство є збитковим та підлягає закриттю; майно повинно перейти у власність засновників при ліквідуванні підприємства, що обмежує права власника, тому клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо зняття арешту з майна, оскільки досудове розслідування по вказаному провадженню не закінчено та триває, по справі необхідно проведення ряду слідчих дій в тому числі і призначення експертиз, тому вказував, що потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення не відпала, арешт був накладений правомірно, тому просив в задоволенні клопотання відмовити.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження N 0000044 від 24.11.2016 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

З вказаного кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР внесені за результатами моніторингу рішень Роздільнянської міської ради, згідно яких виявлено рішення від 29.07.2016 №393-VII «Про продаж ТОВ «Макс» земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,9924 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Привокзальна,1, та перебуває у товариства в оренді терміном на 25 років». Вказано про те, що є підстави вважати, що ринкова вартість даної земельної ділянки, яка перебувала в комунальній власності громади, значно занижена, оскільки вартість землі несільськогосподарського призначення в місті Роздільна є більшою ніж 80,38 гривень за 1 кв. м.

На підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,9924 га, яка розташована за адресою: Одеська область, місто Роздільна, вулиця Привокзальна, 1, кадастровий №:02:008:0010, яка належить ТОВ "МАКС" з метою заборони відчуження зазначеної земельної ділянки третім особам.

В судовому засіданні при дослідженні матеріалів вказаного кримінального провадження встановлено, що на сьогоднішній день досудове розслідування триває, у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні експертизи, матеріали кримінального провадження повернулися з експертної установи тільки в листопаді 2018 року без виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно до ст. 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є запобігання свавільному захопленю власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (зокрема, рішення у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.83 р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003 р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006 р.).

У справі "Ісмаілов проти Росії" (п. 38 рішення від 16.10.2008 р.) ЄСПЛ встановив, що "для того, щоб втручання вважалося прапорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Відповідно до інших рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.86 р., "Щокін проти України" від 14.10.2010 р., "Сєрков проти України" від 07.07.2011 р., "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000 р., "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009 р., "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України від 23.01.2014 р. напрацьовано 3 критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: - чи є втручання законним; - чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; - чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним вищезазначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі нормативно-правового ату, що має бути доступним до заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Саме лише факт, що правова норма передбачає більше як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Рішенням ЄСПЛ від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а саме те, що у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні експертизи за участю арештованого майна, існує реальна загроза його відчуження, заявником у клопотанні та у судовому засіданні не наведено жодних підстав вважати, що потреба у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала; також не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, тому слідчий суддя не вбачає існування законних підстав для скасування арешту майна.

Інші доводи захисту суд до уваги не приймає, оскільки мета вказаного заходу забезпечення та накладений арешт відповідає правомірній меті за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного інтересу та виправдовує вказане втручання з необхідністю становлення об`єктивній істині по справі.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

У ч. 1ст. 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік цих ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК України не може бути оскаржена.

Керуючись ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс» про скасування арешту майна відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 06.12.2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1