справа № 462/1318/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новояворівськ, українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судженого, -

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_6 20 лютого 2018 року у період часу з 05.00 год. по 05.40 год., перебуваючи на вул. Городоцькій, 128 у м. Львові, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно, перебрався через паркан та проник на територію БМЕСУ-12 ПАТ «Укрзалізниці» та намагався викрасти 25,00 м. кабелю «ПВ 3 70Б», вартістю 5026,25 грн., однак свого злочинного умислу до кінця не довів із причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий сторожем.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що він повністю згідний із викладеним обвинуваченням. Також зазначив, що визнання ним вини є добровільним, без тиску та примусу. Просить суворо не карати.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим та доказів вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочину та винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, обставини та мотиви скоєння злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також, обвинувачений визнав свою винність у скоєному злочині, щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

На основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Цивільний позов ПАТ «Укрзалізниця» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ «Укрзалізниця» внаслідок дій ОСОБА_4 та вчиненого ним злочину, завдано майнову шкоду у розмірі 4704,50 грн. внаслідок пошкодження 25,00 м. кабелю «ПВ 3 70Б», а тому з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ПАТ «Укрзалізниця» 4704,50 грн. відшкодування майнової шкоди.

Судові витрати, вартість проведення судових експертиз у розмірі 851,90 грн. слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази: 25,00 м. кабелю «ПВ 3 70Б» слід залишити ПАТ «Укрзалізниця», полімерний мішок, сокиру слід знищити.

Керуючись ст.ст. 369 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та обрати покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 2 /двох/ років іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» 4704 /чотири тисячі сімсот чотири/ гривні 50 копійок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави 851 /вісімсот п`ятдесят одну/ гривню 90 копійок судових витрат.

Речові докази: 25,00 м. кабелю «ПВ 3 70Б» - залишити ПАТ «Укрзалізниця», полімерний мішок, сокиру - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1