Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м. Київ
справа № 215/4205/16-к
провадження № 51-2502ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року в межах кримінального провадження

№ 0001540 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 2

ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 2

ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Каменка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 5

ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК.
Встановлені обставини
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року засуджено:
- ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років 1 місяць без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць; за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі

ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна;
- ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;
- ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року залишено без задоволення апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та

ОСОБА_4 і задоволено апеляційну скаргу прокурора.
Вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 14 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання ОСОБА_4 .
Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років

1 місяць без конфіскації майна.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить змінити вирок апеляційного суду, призначити покарання шляхом застосування положень ч. 1 ст. 70 КК у виді позбавлення волі на строк

5 років та звільнити його від призначеного покарання на підставі

ст. 75 цього Кодексу.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга засудженого не містить обґрунтування, у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень ст. 70 КК та незастосування статей 75 і 76 цього Кодексу із огляду на положення ст. 413 КПК.
Касаційна скарга засудженого не містить доводів, які би спростовували кожен висновок апеляційного суду чи свідчили про їх помилковість відповідно до ч. 2

ст. 439 КПК.
Крім того, формальним є посилання засудженого на те, що призначене

ОСОБА_4 покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки його касаційна скарга не містить стосовно цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК, як щодо виду покарання, так і щодо його розміру.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень

ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3