Справа № 188/1687/18
Провадження № 1-кп/188/27/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в смт. Петропавлівка у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 14.09.2018, з обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, освіта неповна середня, не працючого, раніше судимого:

1) 27.09.2010 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 25.05.2011 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 2 місяці;

3) 23.09.2011 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 3 місяці;

4) 11.04.2013 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 5 місяців;

5) 14.03.2014 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки; звільнений 17.02.2017 з Бердянської ВК № 77 по відбуттю строку покарання,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, 128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 23 червня 2018 р. в період часу приблизно з 20.00 год. по 21.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , знаходячись на дорозі навпроти домоволодіння по АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, за допомогою дерев`яної палиці наніс ОСОБА_5 один удар в ліву скроневу ділянку голови та один удар у внутрішню поверхню правого гомілкоступневого суглобу, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої скроневої ділянки голови, садна внутрішньої поверхні правого гомілко - ступневого суглобу, які за висновком експерта № 191 від 09.10.2018 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Далі ОСОБА_3 23 червня 2018 року в період часу приблизно з 20.00 год. по 21.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на дорозі навпроти домоволодіння по АДРЕСА_2 , діючи з необережності, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи більш обачливо, в результаті нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень, а саме удару у внутрішню поверхню правого гомілкоступневого суглобу, від якого останній не втримався на ногах та впав на асфальтовану поверхню дорожнього покриття з висоти власного зросту, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої малоберцевої кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому заднього краю епіфіза правої велико - берцевої кістки, розриву міжберцевого зчленування (сіндесмозу), підвивиху правої ступні дозаду та назовні, які за висновком експерта № 191 від 09.10.2018 за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби. Механізм утворення вказаних тілесних ушкоджень згідно даних медичної літератури, як правило непрямий: форсований поворот (підвертання) правої ступні, її відведення на зовню з вертикальним навантаженням по осі правої нижньої кінцівки, як правило вагою тіла потерпілого.

Під час підготовчого судового засідання 15.02.2019 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

Згідно з угодою про примирення обвинувачений у повному обсязі визнав правову кваліфікацію своїх дій, свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та с.128 КК України, за обставин, викладених у повідомлені йому про підозру. Сторони погодили, що злочинами завдана матеріальна шкода потерпілому в розмірі 9300 грн., яка відшкодована обвинуваченим частково в розмірі 500 грн., обвинувачений зобов`язується відшкодувати шкоду в розмірі 8800 грн. впродовж 6 місяців з дня підписання цієї угоди. Сторони погодили покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України у виді громадських робіт на строк 160 годин, на підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточне покрання сторони визначили в у виді громадських робіт на строк 180 годин.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Обвинувачений пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий у підго+товчому судовому засіданні заявив, що умови угоди про примирення, укладеної між ним та обвинуваченим 15.02.2019 року він розуміє і підтримує, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, просить суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор вважав, що підстав для повернення обвинувального акту, передачі його за підсудністю або закриття провадження немає і не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ст.128 КК України як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, і відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для примирення, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, обставині, що пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття, обставинам, що обтяжують покарання у вигляді рецидиву злочину та вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 15 лютого 2019 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов потерпілого обвинувачений визнав і він підлягає задоволенню з розстрочкою виконання протягом шести місяців, як про це домовилися сторони в угоді про примирення.

Запобіжній захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Речові докази не вилучалися,

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 376, 392-395, 468-470, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 15 лютого 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 160 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) гривень з розстрочкою виконання протягом шести місяців після набрання вироком законної сили.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1