Справа № 589/2879/16-к
Провадження № 1-кп/589/9/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

20.09.2001 Ленінградським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
19.06.2007 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
15.09.2008 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
03.08.2010 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
22.10.2013 Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
05.12.2013 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 13.11.2015 Білоцерківським міським судом звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 10 місяців 20 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 06.05.2016 близько 12:00 годин, діючи повторно, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, знаходячись в кабінеті секретарів в приміщенні Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області по вул. Київській, 4 в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, шляхом вільного доступу, діючи таємно від оточуючих, зі столу у вказаному кабінеті викрав мобільний телефон марки «Nokia» модель С5-03, вартість якого становить 750 грн., який належить ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд.
Крім того, 22.01.2018 близько 12:00 ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище та житло, вирішив вчинити крадіжку майна з домоволодіння АДРЕСА_2 та проник на частково огороджену парканом територію подвір`я вказаного домоволодіння, звідки таємно від оточуючих вчинив крадіжку газової плити заявленою вартістю 300 грн., що належав потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи злочинну діяльність, керуючись єдиним умислом спрямованим на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, через віконний отвір проник до будинку, розташованому на території зазначеного домоволодіння, звідки вчинив крадіжку чавунної батареї на 13 секцій, вартістю 780 грн. та залізного ліжка вартістю 450 грн., що належали потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1530 грн. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений у судовому засіданні вину в вчиненні злочинів визнав повністю та пояснив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, він повністю погоджується з кваліфікацією його діянь органом досудового розслідування та свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за викладених фактичних обставин визнає повністю. По факту вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_7 пояснив, що весною 2016 року, перебуваючи в приміщенні Воронізької селищної ради, в той час, коли за ним ніхто не спостерігав, викрав телефон марки Nokia, та вийшов із селищної ради. В подальшому телефон повернув потерпілій, оскільки вона викрила факт викрадення ним даного телефону. Щодо епізоду по факту викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що в січні 2018 року, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , де з двору викрав газову плиту, а з будинку - чавунну батарею і залізне ліжко. Вказане майно в подальшому здав на метал.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 :
-своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України;
-своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище та житло, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги тяжкість злочинів, які вчинив обвинувачений, його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі і проти власності, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, статусу безробітного не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд враховує активне сприяння розкриттю злочинів.
Також при призначенні покарання суд бере до уваги позицію потерпілих. Так, потерпілий ОСОБА_6 зазначив у судовому засіданні, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду. Потерпіла ОСОБА_7 в своїй письмовій заяві, направленій на адресу суду, зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, позиції щодо покарання не висловила.
Крім того, суд враховує ті обставини, що наслідки від вчинених злочинів не є значними, потерпілій ОСОБА_7 викрадене майно повернуто, а вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_6 складає 1530 грн.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, однак не в максимальному розмірі, при цьому застосувавши положення ч.1 ст. 70 КК України, а також ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України з огляду на те, що ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 15.11.2018 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, засуджено до покарання у виді арешту, яке відбуте обвинуваченим повністю.

Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити на підставі ст. 71 КК України: за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а саме вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 05.12.2013 від відбування покарання за яким ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково 13.11.2015 на невідбутий термін 10 місяців 20 днів.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 1530 грн та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
В судовому засіданні потерпілий підтримав вимоги позову та просив його задовольнити.
В судовому засіданні обвинувачений визнав цивільний позов в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Таким чином, зважаючи на ті обставини, що відповідачем визнано позов, а згідно ст. 1166, 1167 ЦК України вказаний позов ґрунтується на вимогах закону, тому суд вважає, що позовслід задовольнити в повному обсязі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити до набрання вироку законної сили.
Питання про долю речових доказів та судових витрат слід вирішити згідно ст. 100, 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, передбаченого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 15.11.2018, більш суворим покаранням, визначеним вказаним вироком, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 років позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбуття покарання повністю відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 15.11.2018 у вигляді 6 місяців арешту, перевівши дане покарання відповідно до ч.1 ст.72 КК України у 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття покарання за цим вироком покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за вказаним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 05.12.2013 у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у вигляді 2 років 7 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 17 грудня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 1550 грн. 88 коп. на користь держави витрат за проведення експертиз під час досудового розслідування.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1530 грн матеріальної школи та 2000 грн моральної шкоди.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2018 скасувати.
Речові докази: мобільний телефон «Nokia» модель С5-03 та сім-карту оператора «Лайфселл» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_7 ; чавунну батарею - залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1