Справа № 296/1166/19
УХВАЛА
Іменем України

09 лютого 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000312 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малин Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого приватним підприємцем, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 12.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому, право такої власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до Додатку № 1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 N 2471-XII, встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до розділу I п. 2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04.08.2000, боєприпасами являються патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

При цьому, згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Однак, недотримуючись передбаченого порядку поводження з бойовими припасами, ОСОБА_5 , вирішив стати на злочинний шлях та діючи з прямим умислом, здійснив носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали бойові припаси та здійснювали їх зберігання, за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, для їх подальшого збуту.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на збут бойових припасів, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, почав вживати заходів, направлених на підшукування особи, якій у подальшому мав намір збути бойові припаси. В результаті такого пошуку, ОСОБА_5 , підшукав ОСОБА_8 особу, зі зміненими анкетними даними, якому під час розмови, яка відбулася приблизно 07 грудня 2018 року запропонував придбати у нього 350 патронів, калібру 7,62 мм, на що ОСОБА_8 погодився, однак розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_5 , з метою викриття його злочинних дій звернувся до правоохоронних органів та був залучений до конфіденційного співробітництва.

У подальшому, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, 21 грудня 2018 року у період часу із 12 год. 30 хв. по 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлений на носіння та збут бойових припасів, перебуваючи у квартирі будинку АДРЕСА_2 , організував зустріч із ОСОБА_8 та передав останньому, 357 гвинтівочних патронів калібру 7,62 мм зразка 1930 року, які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №1/4-8 від 24 січня 2018 року є бойовими припасами, за що отримав у квартирі будинку АДРЕСА_2 грошові кошти у розмірі 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, якими розпорядився на власний розсуд та повідомив ОСОБА_8 про можливість у подальшому збуті бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв.

ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 07 лютого 2019 року в телефонному режимі повідомив ОСОБА_9 про наявність у останнього бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв та запропонував ОСОБА_8 придбати у нього 50 патронів калібру 7,62 мм за ціною 5 гривень за штуку, 30 патронів калібру 5,45 мм за ціною 15 гривень за штуку, 9 тротилових шашок вагою 75 гр. за ціною 200 гривень за штуку, одну тротилову шашку вагою 200 гр. за ціною 400 гривень та вилучені законом з обігу вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та пристрої, не зазначивши її кількості та вартості. На що ОСОБА_8 погодився, однак розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_5 , з метою викриття його злочинних дій звернувся до правоохоронних органів та був залучений до конфіденційного співробітництва.

Надалі, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, продовжуючи свої злочинні дії, 08 лютого 2019 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що направлені на носіння та збут бойових припасів та вибухового пристрою, перебуваючи на узбіччі дороги в 20 метрах від будинку за адресою АДРЕСА_3 , організував зустріч із ОСОБА_8 та передав останньому предмети схожі на 59 патронів калібру 7,62 мм, предмети схожі на 32 патрони калібру 5,45 мм, один предмет схожий на тротилову шашку вагою 200 гр. та один предмет схожий на електродетонатор типу ЕДП, за що отримав на узбіччі дороги в 20 метрах від будинку за адресою АДРЕСА_3 , грошові кошти у розмірі 1 500 (тисячу п`ятсот) гривень.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Малин Житомирської області, українець, громадянин України, освіта cередньо-спеціальною, одружений, не працює, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

08.02.2019 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

У кримінальному провадженні ОСОБА_5 08.02.2019 старшим слідчим за погодженням прокурора відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Під час допиту ОСОБА_5 в якості підозрюваного, останній від дачі показів згідно ст. 63 Конституції України відмовився.

09.02.2019 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , обґрунтовуючи його тим, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк до семи років та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому щодо ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував, вказував на відсутність ризиків, на які вказує прокурор та наявність на утриманні підозрюваного малолітньої доньки та міцність його соціальних зв`язків, а тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, дослідивши додані до клопотання матеріали, а саме: протокол огляду та вручення грошових коштів від 21.12.2018; протоколом огляду покупця, яким здійснено оперативну закупку та вилучення у нього речей від 21.12.2018; висновок експерта №1/4-8 від 24.01.2019; протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ; протоколом огляду від 08.02.2019; інші матеріала кримінального провадження, які в їх сукупності підтверджують обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри .

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

При цьому, у п.52 рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове обмеження свободи (див. також рішення у справі Доронін проти України (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах Осипенко проти України (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та Харченко проти України (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, працює приватним підприємцем, має малолітню доньку на утриманні позитивно характеризується за місцем проживання, має проблеми і здоров`ям, раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об"єктивних даних, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, а тому вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 179, 186, 193-194 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12 год. 30 хв. 01 квітня 2019 року.

Покласти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1. Не покидати власне помешкання за адресою : АДРЕСА_1 , цілодобово протягом дії даної ухвали.

2. Прибувати до слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

3. Здати слідчому свій закордонний паспорт (в разі його наявності).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1