Справа № 314/5387/18
Провадження № 1-в/314/63/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2019 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням адвоката відносно засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак ,Запорізької області, українця, громадянина України, не одружений, освіта середня, не працював, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1.23.10.2006 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 297, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 10.02.2009 року по амністії.

2.01.09.2009 року за ст. 185 ч.2 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 01.12.2009 року по відбуттю строку покарання.

3.18.07.2011 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна. Звільнений: 17.10.2014 року по умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 5 днів.

По даній справі засуджений: 13.10.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 18.07.2011 року та призначити до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. Знов засуджений: 16.03.2016 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням з урахуванням вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 13.10.2015 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 11.10.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 14.11.2015 року по 18.04.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2017 року змінити резолютивну частину вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2016 року зарахувати час відбуття покарання з 17.07.2015 року по 15.03.2016 року.

Початок строку: 16.03.2016 року. Кінець строку: 16.04.2020 року.

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И В :

До Вільнянського районного суду від адвоката засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_4 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, просив суд звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно достроково від відбування покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 16.09.2018 року відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». Характеризується наступним чином: за час відбування покарання характеризується наступним чином: норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи дотримується не завжди, мав три стягнення які виражалися у порушенні розпорядку дня, алкогольному сп`янінні та вилучені заборонених предметів, стягнення погашені у встановленому законом порядку, має 3 заохочення накладені правами начальника установи.

На виробництві установи працевлаштований в дільниці «ВГМ». До праці ставиться задовільно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості.

Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, але виконує їх.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

За вироком суду позову не має.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться байдуже.

Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених.

Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок.

Не бере участь в роботі самодіяльних організаціях.

Іноді підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно матеріалів вбачається, що засуджений на виробництві установи був працевлаштований протягом трьох місяців, а саме: січня 2017 року, лютого 2017 року та березня 2017 року, що є дуже незначним терміном та свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Рішенням комісії установи від 01.12.2018 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання адвоката відносно засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскарженна до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

06.05.2019