Справа № 159/436/19 Провадження №11-сс/802/56/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
володільця майна ОСОБА_7 ,
представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 та представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000123),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року частково задоволено клопотання старшого слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час огляду місця події 18 січня 2019 року, а саме, автомобіль марки «Ауді А4» та постановлено передати транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000123, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що вказане майно постановою слідчого від 21 січня 2019 року визнано речовими доказами, а тому з метою його збереження необхідно накласти арешт. Також зазначає, що залишення транспортного засобу на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 , не дасть змоги провести трасо логічну експертизу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повністю задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В поданій апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_10 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту майна. Зазначає, вказаний в клопотанні автомобіль є тимчасово вилученим майно, а тому слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно з порушенням строку, визначеного ч.5 ст. 171 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, володільця майн та його представника, які апеляційну скаргу останнього підтримали, при цьому заперечили проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу представника володільця майна заперечив, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 18 січня 2019 року під час проведення огляду місця події було оглянуто автомобіль марки «Ауді А4» та виявлено ознаки зміни номеру кузова. В цей же день вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області.
19 січня 2019 року Ковельським ВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та розпочато досудове розслідування.
Постановою слідчого Ковельським ВП ГУНП у Волинській області від 21 січня 2019 року вказаний було визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.
22 січня 2019 року старший слідчий Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням та накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час огляду місця події 18 січня 2019 року, а саме, автомобіль марки «Ауді А4».
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч.5 ст.171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Для звернення із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, встановлено зобов`язуючі процесуальні строки, тобто ті, які встановлюють обов`язок учасників кримінального провадження приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії у встановлений проміжок часу.
Поряд з цим, ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді, жодним чином не обґрунтовано поважність причин пропуску звернення із вищевказаним клопотанням. Під час апеляційного розгляду даного судового провадження прокурором також не надано мотивованих пояснень щодо причин пропуску у передбачений кримінальним процесуальним законом строк подачі цього клопотання.
Також апеляційний суд звертає увагу на клопотання в частині формулювання арештованого майна.
Так, відповідно до ст. 171 КПК України, яка визначає вимоги до клопотання про арешт майна, за п.2 ч.2 цієї статті чітко прописано, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і вид майна, що належить арештувати.
Аналогічна норма міститься в п.1 ч. 5 ст.173 КПК України, яка вказує, що в разі задоволення клопотання, слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт.
Разом з тим, оскаржувана ухвала, як і клопотання, містить собою формулювання арештованого майна як: «автомобіль марки «Ауді А4»» без зазначення жодної із ідентифікуючих ознак транспортного засобу, а саме: року випуску, кольору, вартості номерів кузова тощо.
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що ухвалу слідчого судді слід скасувати як постановлену з порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_7 майно з причин пропуску строку на звернення з таким клопотанням.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу представника володільця майна - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час огляду місця події 18 січня 2019 року, а саме, автомобіль марки «Ауді А4» - відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: