Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8246/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 119 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000807 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 січня 2019 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого:
- 01.10.2018 року Богунським районним судом м.Житомира за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_8 , просить вирок суду змінити та пом`якшити покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_8 , застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України. Вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання з тих підстав, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд в повній мірі не врахував пом`якшуючі обставини, а саме : останній має постійне місце проживання, неофіційно працював, має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілої, стан здоров`я останнього та його потребу в лікуванні.
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08 січня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.10.2018 року, визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання покарання, відбуте частково за попереднім вироком, з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі, а також строк попереднього ув`язнення з 19 червня до 04 грудня 2018 року та з 08 січня 2019 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 20.02.2018 року, приблизно о 17 годині 25 хвилин, ОСОБА_8 знаходився по вулиці Покровській, 131 у м. Житомирі, де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_10 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 відчуваючи до ОСОБА_10 раптово виниклу неприязнь, не передбачаючи настання смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був і міг передбачати можливість падіння останнього і настання від цього суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті, умисно лівою рукою завдав удару в обличчя ОСОБА_10 , від якого останній втратив рівновагу та впав спиною на асфальтове покриття, вдарившись при цьому головою об останнє.
Внаслідок падіння ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`які покрови голови в правій потиличній ділянці, лінійного перелому потиличної кістки справа з переходом на основу черепа, крововиливи під та в речовину головного мозку, геморагічного забою головного мозку, ускладненого розвитком та набряком головного мозку, від яких настала його смерть, та таким чином ОСОБА_8 вчинив вбивство ОСОБА_10 з необережності.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_9 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вбивстві, вчиненому через необережність, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 119 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у вчиненні злочину. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив необережний злочин середньої тяжкості, що потягнув смерть потерпілого, після цього знову вчинив злочин середньої тяжкості, який є умисним та за який засуджений до покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, під час відбуття покарання за яким захворів, характеризується посередньо, не працює.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції призначив покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин та дійшов висновку, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений хворіє та потребує лікування, тому йому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Вказання апелянта на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, неофіційно працював, має на утриманні неповнолітню дитину не може слугувати безумовною підставою для визнання вказаних обставин такими, що пом`якшують покарання, оскільки вчинений останнім злочин, хоч і необережний, але потягнув смерть потерпілого. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, які підтверджують наявність на утриманні ОСОБА_8 малолітньої дитини.
В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 наполягала на покаранні у виді позбавлення волі.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування ст. 75 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання безпідставними та такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції вірно застосовано положення ч.4 ст. 70 КК України та визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним та попереднім вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.10.2018 року щодо останнього.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: