Провадження №1-кс/522/1496/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Одесі скаргу власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі у кримінальному провадженні №0000171 від 03.11.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі у кримінальному провадженні №0000171 від 03.11.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

ОСОБА_4 в обґрунтування скарги посилається на наступне. На підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2018 року, 02.08.2018 року проведено обшук за місцем розташування ТОВ "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" (код ЄРДПОУ 31576194), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 2, в ході якого вилучено документацію, майно, а також грошові кошти, які на праві власності належать ОСОБА_4 та є частиною його заробітної плати. В порушення вимог ст. 171 КПК України, слідчий протягом 48-годинного строку не звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно. 21.11.2018 року через приймальну СВ ГУНП в АРК та м. Севастополі ОСОБА_4 подав клопотання про повернення його тимчасово вилученого майна (грошових коштів у сумі 6000 доларів США), на яке відповіді не надано до теперішнього часу. На підставі чого, скаржник просить зобов`язати слідчого повернути майно.
Слідчий у судовому засіданні заперечила проти скарги, вказала, що клопотання подано до суду у передбачений законом строк, майно не було тимчасово вилученим .

Власник майна до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник власника майна, під час попередніх судових засідань, просив скаргу задовольнити, надав копію додаткових пояснень, та заяву про подальший розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, дослідивши надані матеріали, прийшов до висновку про необхідність задоволення скарги із наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 30.07.2018 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси надав дозвіл на проведення обшуку за місцем розташування ТОВ "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" (код ЄРДПОУ 31576194), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 2.
02.08.2018 року слідчим СВ ГУНП в АРК та м. Севастополі ОСОБА_5 було проведено обшук за вказаною адресою, в ході якого вилучено документи, речі та грошові кошти. Крім іншого, із сейфу були вилучені грошові кошти у кількості 60 купюр по сто доларів США (6000 доларів США), які, як повідомляли представники Товариства, є частиною заробітної плати ОСОБА_4 та доходом від продажу автомобіля.
28.08.2018 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.
30.08.2018 року, ухвалою слідчого судді вказане клопотання задоволено, та накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно.
В подальшому, 17.10.2018 року, рішенням апеляційного суду Одеської області ухвалу слідчого судді від 30.08.2018 року скасовано, а клопотання про накладення арешту повернуто прокурору для усунення недоліків.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).
Відповідно до "Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, правильність розгляду скарг на бездіяльність стосовно неповернення тимчасово вилученого майна значною мірою залежить від чіткості переліку, сформованого в ухвалі слідчого судді про обшук.
На підставі вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, майно яке вилучено органом досудового розслідування, є тимчасово вилученим майном виходячи із наступного.
Так, в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, слідчий суддя надав дозвіл на вилучення в тому числі готівкових коштів, що одержані злочинним шляхом (на які не буде надано відповідних документів, які б підтверджували законність підстав щодо їх набуття). До скарги долучено відомість з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, із якої вбачається, що ОСОБА_4 за 2017 та перші два квартали 2018 року отримав понад 670 000 грн. доходу.
Право на мирне володіння своїм майном є конституційним, і не може бути обмеженим без відповідного рішення суду.
В такому разі, тягар доведення щодо належності майна покладається саме на сторону обвинувачення, а усі сумніви повинні тлумачитися на користь особи, у якої майно було вилучене.
Так, за викладених обставин, слідчий не довів поза розумним сумнівом, що вилучені грошові кошти є готівковими коштами отриманими злочинним шляхом, а тому такі вони повинні визнаватися тимчасово вилученим майном. Крім того, як вбачається із наданих матеріалів, протягом 48 годин сторона обвинувачення не звернулась із клопотанням про арешт вилученого майна. Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає, що бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, напряму порушує законні права особи на безперешкодне володіння своїм майном, а тому скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі у кримінальному провадженні №0000171 від 03.11.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Вилучені під час обшуку 02.08.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 2, грошові кошти у вигляд 60 (шістдесят) купюр по сто доларів США загальною сумою 6 000 (шість тисяч) доларів США, підлягають якнайшвидшому поверненню особі, у якої вони були вилучені.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
24.01.2019