Ухвала

Іменем України
08 січня 2019 року

м. Київ
справа № 455/1282/16

провадження № 51-10614 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції,на ухвалу Апеляційного судуЛьвівської області від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Самбірського районного суду Львівської області від 26 березня 2018 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим та виправдано через недоведеність вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі КК).
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 24 вересня 2018 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без змін.
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що він, будучи головою Солянуватської сільської радиСтаросамбірського району Львівської області, за обставин, викладених у вироку, в період часу з липня по вересень 2006 року, зловживаючи владою, в інтересах третіх осіб, вчинив службове підроблення,що стало підставою для прийняття Солянуватською сільською радою неправомірного офіційного документа - рішення № 18 «Про надання дозволу на передачу земельних ділянок у власність».

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що апеляційним судом не дотримано вимог статті 419 КПК, оскільки не надано відповіді на всі доводи його апеляційної скарги з посиланням на матеріальний чи кримінальний закон. Крім того,вважає, що суди надали неправильну правову оцінку ознакам визнання документів офіційними в значенні статті 366 КК та не визнали офіційним документом акт огляду земельної ділянки, в підробленні якого обвинувачувався ОСОБА_4 .

Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, Верховний Суд дійшов такої думки.
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції.
Зі змісту ухвали апеляційного суду видно, що наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні доводам прокурора в його апеляційній скарзі, в якій він відзначав невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, однобічність дослідження доказів.
Доводи касаційної скарги прокурора зводяться до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції доказів і фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону.
Апеляційний суд розглянув справу за апеляційною скаргою прокурора, перевірив ретельно всі доводи апелянта і не знайшов підстав для задоволення скарги, надавши на доводи прокурора детальні відповіді з посиланнямна матеріали кримінального провадження. Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК.

Щодо доводів прокурора про неправильне тлумачення судами поняття офіційних документів Суд зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_4 був виправданий, оскільки сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом, що акти обстеження земельних ділянок, в підробленні яких він обвинувачувався, були виконані саме ним. Цей висновок суду першої інстанції був підтверджений апеляційним судом.
В касаційній скарзі не наведено переконливих доводів, які ставлять під сумнів цей висновок суду першої інстанції, який ґрунтується на безпосередньому дослідженні доказів і був перевірений судом апеляційної інстанції.
За відсутності встановленого судом факту підробки документів ОСОБА_4 , питання про те, чи є ці документи «офіційними» у значенні статті 366 КК, поставлене в касаційній скарзі прокурора, не впливає на законність і обґрунтованість оскаржених рішень і не може стати підставою для їх скасування.
З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3