В И Р О К
Іменем України

14 травня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000748 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, працюючого мерчендайзером у ТОВ «Хардекс», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Двадцять першого липня 2017 року о 08 годині 40 хвилин на 6км. + 550м. автодороги «Житомир-Чернівці» у с. Тетерівка Житомирського району, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись у напрямку м. Житомира у крайній правій смузі руху у порушення пунктів 12.1, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, перевищив межі максимально дозволеної швидкості руху, у результаті чого втратив змогу контролювати рух свого транспортного засобу, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху, а у подальшому на узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді закритих переломів верхньої гілки лонної та сідничної кісток справа з помірним заходженням відламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами основи черепу в проекції передньої черепної ямки, що викликало довготривалу назальну лікворею з оперативним втручанням (трепанацію черепа), забою головного мозку у правій лобній ділянці; перелому верхньої щелепи по типу Ле-фор II, закритого багатоуламкового перелому кісток носу; множинних забійних ран обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, однак відмовився давати будь-які покази.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, його захисником, потерпілою та представником потерпілої, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Разом з тим, обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_4 має молодий вік, проживає разом із батьками, офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та зайняття суспільно-корисною працею.

При визначенні покарання суд враховує правову позицію прокурора, який вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати ст. 75 КК України без призначення додаткового покарання та думку потерпілої і її представника, які просили призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами, мотивуючи тим, що останній пробачення у потерпілої за вчинений ним злочин не попросив та не відшкодував завдану шкоду, що, на думку потерпілої свідчить про нещирість каяття обвинуваченого.

Суд вважає твердження потерпілої та її представника про нещирість каяття обвинуваченого та не відшкодування шкоди завданої злочином є хибним у зв`язку із наступним.

Обвинувачений у судовому засіданні вибачився перед потерпілою, добровільно відшкодував їй моральну шкоду завдану злочином у розмірі 30000 грн., що підтверджується квитанцією та розписками, що, у свою чергу, свідчить про щирість каяття останнього, дійсне визнання своєї провини та осуд своєї поведінки. При цьому суд звертає увагу, що потерпіла не зверталася із позовом про відшкодування їй шкоди заподіяної обвинуваченим.

Разом з тим суд не залишає поза своєю увагою відсутність обтяжуючих та сукупність пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілій моральної шкоди завданої злочином у розмірі 30000 грн.

На підставі викладеного та зу рахування думки потерпілої, яка просить примзначити реальну міру покарання, правову позицію прокурора суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Проте, враховуючи особу обвинуваченого, наведені вище пом`якшуючі покарання обставини, які у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, щире каяття, відшкодування потерпілій завданої злочином моральної шкоди та вимоги ст. 50 КК України, у відповідності до якої мета покарання полягає не лише у карі, а й у виправленні засуджених, та виходячи із принципу гуманізму, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому останнього, у відповідності до ст. 75 КК України, можливо звільнити від відбування основного покарання з випробуванням.

Суд вважає, що кримінальне покарання повинно бути
справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Цивільний позов прокурора в інтересах державі в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в особі комунальної установи «Житомирська обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 7658 грн. 50 коп. витрат на лікування потерпілої, суд задовольняє у повному обсязі, оскільки дані витрати повністю підтверджуються довідкою про вартість перебування потерпілої на лікуванні та визнані обвинуваченим.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням на досудовому розслідуванні експертиз у розмірі 1779 грн. 66 коп.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в особі комунальної установи «Житомирська обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради 7658 (сім тисяч шістсот п`ятдесят вісім) грн. 50 коп. витрат на лікування потерпілої.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1779 (одну тисячу сімсот сімдесят дев`ять) грн. 66 коп. витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2017 на автомобіль «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , та повернути вказаний речовий доказ ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: