КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційнимискаргами потерпілого ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2018 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 21.01.2004 за ч. 4 ст. 187 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волістроком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. На підставі ст. 76 КК України на час іспитового строку покладено на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн, матеріальної шкоди - 120 362 грн 39 коп.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 02.11.2015 близько 20-50 год., рухаючись по вулиці Стеценка в місті Києві у напрямку вулиці Газопровідної на автомобілі «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , перед виконанням повороту ліворуч на регульованому перехресті вулиць Стеценка та Газопровідної в місті Києві, грубо порушуючи п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, не переконавшись, що маневр повороту буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не пропускаючи транспортні засоби, які рухалися з інших напрямків, розпочав виїжджати на полосу для руху автомобілів зустрічного для нього напрямку, де вчинив зіткнення з автомобілем «НYNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внаслідок даної дорожньо-траснпортної пригоди водій автомобіля «НYNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №2402/Е від 25.12.2015 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2018 в частині призначеного покарання та просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним, оскільки санкція ч. 1 ст. 286 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2018 у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення та особі обвинуваченого, який раніше судимий, перебував у стані алкогольного сп`яніння та намагався втекти з місця ДТП; не відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки. Також судом залишені поза увагою показання свідка ОСОБА_11 , що вплинуло на його висновки; у порушення ст. 94 КПК України судом невірно вирішений цивільний позов.
Крім того, на думку апелянта, дії ОСОБА_7 слід додатково кваліфікувати за ст.ст.135, 358 КК України.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього.
Розглянувши клопотання ОСОБА_7 , вислухавши думку прокурора, який не заперечував про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та зауважив на необхідності вирішення питання щодо цивільного позову; потерпілого, який заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого мотивуючи тим, що ОСОБА_7 умисно затягував розгляд справи; вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.
Частиною 2 п. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України 02.11.2015 року, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.
Вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності закінчився.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого як обґрунтоване необхідно задовольнити, ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, вирок скасувати, кримінальне провадження закрити.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Якщо закінчення строку давності припадає на час апеляційного провадження, то апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.
Як убачається із вироку суду першої інстанції, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн, матеріальної шкоди - 120 362 грн 39 коп
У разі закриття кримінального провадження, що у даному випадку є обов`язковим, припиняються кримінально правові відносини між державою і особою.
Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
При цьому, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, цивільний позивачне позбавлений правапред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2018 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0008336 щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/313/2019 Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1