ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
14 березня 2019 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретареві ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закрито кримінальне провадження відносно неї.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 48 КК України на підставі того, що ОСОБА_6 вперше вчинила злочин, повністю визнала свою провину та щиро розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалася, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та взяв до уваги, що скрутне матеріальне становище, у зв`язку із яким вона вчинила злочин, перестало існувати.
Не погодившись зі вказаним рішенням прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
________________________________________ Справа № 756/8326/18 Апеляційне провадження:11-кп/824/903/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
При цьому, прокурор посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні підстави для застосування ст. 48 КК України, а обставини на які посилається суд існували до вчинення злочину ОСОБА_6 , а тому, на думку прокурора, не можуть враховуватися як зміна обстановки.
На цих підставах прокурор просить ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія визнає, що ця скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
У цьому конкретному випадку ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.1 ст. 185 КК України, вчиненого 28 квітня 2018 року.
В силу ст. 12 КК України, це кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості і на час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження, тобто 14 вересня того ж року, діяння, вчинене нею, тобто закінчений замах на крадіжку чужого майна, суспільну небезпечність не втратило.
Обґрунтовуючи можливість застосування до ОСОБА_6 на підставі ст. 48 КК України звільнення її від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_6 вперше вчинила злочин, визнала свою провину та щиро розкаялась у вчиненому, посередньо характеризується за місцем проживання, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває.
Однак, як вірно зауважує в апеляційній скарзі прокурор, всі названі обставини існували на час вчинення кримінального правопорушення та до часу прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення, і судова колегія погоджується зі вказаним твердженням прокурора, бо воно відповідає дійсності.
Послався суд першої інстанції також на те, що скрутне матеріальне становище, у зв`язку з яким ОСОБА_6 вчинила злочин перестало існувати та вказав, що в результаті скоєного не було завдано збитків та потерпіла сторона не має до винуватиці матеріальних претензій.
Між тим, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення закінченого замаху на таємне викрадення сумки жіночої, вартістю 332 гривні 50 коп., без врахування ПДВ, а також упаковки соку Сандора, вартістю 19 гривень 72 коп., і в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості чому саме вказані товари допомогли чи могли допомогти їй подолати скрутне матеріальне становище, адже вони насправді не можуть бути визнані товарами критично важливого для виживання ОСОБА_6 та її родини і подолання скрутного матеріального становища, на яке вона та суд першої інстанції посилається.
Крім того, скінчення існування скрутного матеріального становища доводиться лише письмовою заявою самої ОСОБА_6 про те, що її чоловік працевлаштувався у фірмі ЛКО (логолістична компанія Оболонь), але будь-яких офіційних підтверджень цьому не надано, в тому числі відсутні підтвердження самого факту працевлаштування, довідки про заробітну плату, тощо.
Оскільки інших будь-яких доказів для підтвердження своїх висновків суд першої інстанції не навів і не досліджував такі докази в силу їх відсутності в матеріалах кримінального провадження; не надані такі докази і в апеляційне засідання, а в силу ч. 1 ст. 23 КПК України, суд зобов`язаний докази дослідити самостійно та суд апеляційної інстанції не вправі був би дослідити нові докази, навіть у разі їх подання через заборону такого дослідження ч.2 ст. 23 КПК України; ст. 93 КПК України збирання доказів покладає тільки на сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження і не надає права безпосередньо збирати докази суду, а ч. 3 ст. 22 цього ж кодексу прямо забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту та судового розгляду одним і тим самим органом чи службовою особою, остільки в апеляційному засіданні неможливо усунути вказану істотну неповноту та неправильність судового розгляду, здійсненого судом першої інстанції у цьому кримінальному провадженні.
П. 1 ч.1 ст. 409 КПК України визначає неповноту судового розгляду підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 48 КК України не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, суперечать чинному кримінальному та кримінальному процесуальному законодавству і загально визнаній судовій практиці, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року, якою ОСОБА_6 звільнена від кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ст. ст. 15, ч.2 та 185, ч. 1, КК України задовольнити, вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: